EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Han er vågen!
Han er vågen.
-Gudskelov. -Han er vågen.
ET ÅR TIDLIGERE
Godmorgen.
Det er det så absolut ikke.
En reparations-sjus…
…og din aftale kl. 10.
Ingen før middag.
Den går ikke. Du insisterede.
Du sagde, at selvom du tiggede, skulle vi gøre det her.
I guder.
Barnepigen.
Au pairen. Her.
Au pairen.
Miss Jessel.
Peter Quint, jeg arbejder med Henry.
Mr. Quint.
Du har en plet. Lige der.
Åh.
Vi kan vente?
Nej.
Det er klaret.
Han vil bemærke det.
Okay.
-Værsgo. -Tak.
Mr. Wingrave,
det er Rebecca Jessel.
Jeg læste om din sejr i Baker-sagen. Hatten af for det.
Læste hvor?
I The Telegraph selvfølgelig.
Du har en plet på blusen.
Hvor gamle er børnene?
Syv og ni år?
Det hjælper nok ikke at være pernitten med mit tøj.
Så sandt.
Bureauet har vel fortalt dig om omstændighederne?
Ja, jeg kondolerer så inderligt. Jeg…
…kan ikke forestille mig…
-Jeg har ikke mine læsebriller, Peter. -Naturligvis.
Du har upåklagelige referencer.
University of London, orientalske og afrikanske studier. Altså SOAS?
Kun til timer i russisk poesi.
Og på London School of Economics.
Næppe en højborg for russisk eller skjalde.
For at lære om forvaltningsret.
Overraskelserne fortsætter.
Så hvorfor søge barnepigejob,
hvis du har andre ambitioner?
Jeg ser nok ikke sådan på det.
Jeg har helt ærligt altid været god til det.
Jeg er nysgerrig af natur.
Jeg stiller altid spørgsmål til mig selv og verden omkring mig,
og det nyder jeg at fremelske hos børn.
Det er vel ikke et problem, mr. Quint?
Hvad synes du så?
Au pair.
-Korrekt. Det var dagens hovedfokus. -Du kaldte det et barnepigejob.
Gjorde jeg? Det var en fejl.
Sludder, Peter. Vi ved begge, du ikke begår fejl.
-Er du sikker på, det var ham? -Helt sikker.
Jeg så ham også i går på brystværnet. Hannah siger, han hedder Peter Quint.
-De kender ham. -Jeg husker udmærket Quint.
Jeg troede, han lå på en strand et sted.
Børn, hvad med at gå ovenpå?
-Men… -Ingen debat. Op med jer.
Afsted.
Quint tømte en af mr. Wingraves konti sidste år. Over 200.000 pund.
Han kommer næppe tilbage for at stjæle sølvtøjet.
Så andre ham?
Nej, jeg gjorde ikke, men … hun har sikkert ret.
Børnene?
-De gjorde heller ikke. -Jeg gik en runde og så ingenting.
Mit lys skræmte ham nok væk, hvem han end var.
Lås døre og vinduer, og ring, hvis I ser ham igen.
Vi kan ikke gøre mere lige nu.
Er det alt?
Jeg gik en runde. Jeg ved ikke, hvad jeg mere skal gøre.
Hvad som helst.
Hør…
…jeg gik en runde.
Peter er en lort, men ikke farlig.
Han er en tyv.
Lad ham ikke komme nær dine bankkonti, så skal du nok klare dig.
Jeg ringer også til mr. Wingrave.
Måske har han et råd.
Han forventede meget af politiet, hvis jeg husker ret.
Og han taler nok stadig med din overordnede.
Jeg kører endnu en tur rundt på ejendommen.
På vejen hjem.
Frue.
-Ringer du til Henry? -Ja, men han er to timer væk.
Jeg ringer til Owen og Jamie.
Hvad skal du med den?
Jeg går min egen runde.
Mr. Quint. Godt at se dig igen.
I lige måde, miss Jessel.
Der er desværre ikke mange kanaler langs den vej her.
Så vær rar at slukke den.
Så…
…var du for eller imod mig?
-Åh, betyder det noget? -Tja…
Du sagde, du arbejdede med mr. Wingrave, men det føltes som din samtale.
Jeg måtte antage dig.
Jeg er stikirenddreng, chauffør og babysitter.
Antog jeg ikke dig, var jeg også barnepige.
Er Sir Henry ustruktureret?
Han er en god mand.
-Det er bare en hård tid lige nu. -Hvad har jeg rodet mig ud i?
Tja, børnene er kloge.
Om end en smule sære.
Drengen er lidt uberegnelig, og pigen taler med tapetet.
Jeg mener mere…
…hvordan de klarer den efter alt det, de har gennemgået?
Det er…
Forældrene kom ikke hjem.
Det er alt.
De forstår ikke meget ud over det.
Jamen goddag. Hvor er du en smuk blomst. Hvad hedder du?
Jeg hedder Flora.
Det betyder blomst. På latin.
Naturligvis.
-Og du må være Miles. -Hej.
Lad mig gætte. Du må være vores egen Mary Poppins.
Jeg er nu ikke praktisk taget perfekt, men jeg er…
…så pragtfuld.
-Hannah Grose. -Rebecca.
-Dejligt at møde dig. -I lige måde.
Det er Owen.
-Goddag, Owen. -Og…
-Jamie. -Goddag.
Du burde ikke ryge.
Du har ret.
Kan du lide den?
Åbn den.
Og klik.
-Jeg må vise dig alt. -Sådan.
Du skal se statuehaven.
-Lad miss Jessel komme på plads, før… -Det er fint.
Det er fint.
Statuehaven er mit yndlingssted.
Der er naturligvis blomster og meget mere. Og de er alle…
…så pragtfulde.
Miss Jessel ønskede,
da hun for første gang gik på Bly-grunden,
at hun kunne blive der altid.
Og det endte med…
…at blive sådan.
Kors!
Jeg har skudt mange rotter med den.
Jeg føjer gerne skide Peter Quint til dødstallet.
Du er ikke fan af ham?
Du skulle bare vide.
Jeg lærer.
Du er på rette vej.
Jeg tror, det er lærerigt for ham.
Har du kigget dernede?
Hannah må have ladet dem stå tændt.
Hun tænder dem og glemmer dem altid.
En dag brænder stedet ned.
Lad os gå.
Ingen spor efter brystværns-Pete.
Vil du have kakao?
Jeg får myrekryb ved tanken om, han kan være derude.
Skal vi blive for en sikkerheds skyld?
-Pyjamasparty! -Det bliver sjovt.
-Pragtfuldt. -Pyjamasparty. Det bliver sjovt.
Hvad med din mor?
Kun én nat. Hun sover allerede.
Jeg bør være her, hvis I-ved-hvem dukker op.
-Skønt. -Du har ikke rørt din kakao, mrs. Grose.
Må jeg få den?
-Nej, så sover du ikke i nat. -Ja!
-Vi holder os vågne! -Flora.
Det er så spændende.
Vi holder os vågne, og det bliver så pragt…
Hvorfor ville han dog vise sig her igen?
Da ikke for at få flere penge. Han kan ikke have brugt dem allerede.
Åh, nej tak, skat.
En af os må være ædru nok til at takle ham.
Ildrageren eller geværet?
Lysestagen i biblioteket.
Værsgo.
Hvad nu, hvis det er ham, der har ringet og lagt på?
-Jeg troede, det var telefonfis. -Måske ikke.
Hvem ville han ringe til?
Måske Becca.
Til en død kvinde?
Måske ved han ikke, hun er død.
Det var kun en nyhed lokalt.
Måske ved han intet.
Eller han har brugt alle pengene eller fået kolde fødder.
Måske savner han hende.
Så…
…han ringer til huset nu og da
og håber, hun svarer, men…
…det sker aldrig.
Derfor…
…kommer han tilbage…
…for at få svar.
Det tyder ikke godt for nogen.
Jeg vil ikke være der, når han opdager, at Rebecca Jessel er død.
-Er de to venner? -Ja. De er venner.
Bedste venner.
Dukker er latterlige.
Dukker er vidunderlige.
Man kan opdigte alle slags mennesker og fortælle historier med dem.
Goddag, jeg hedder Flora.
De er ikke opdigtede.
Jeg laver en af dig, miss Jessel.
Hvad er din yndlingsfarve?
Jeg har ingen. Jeg kan lide alle farverne.
Så laver jeg en med alle farverne.
Tak.
Kom ind!
Forstyrrer jeg?
Jeg har et ærinde for sir Henry, og…
…altså, jeg fandt disse og tænkte, smukke blomster fortjener en smuk kvinde.
Så de er til dig, Flora.
Mange tak.
De er så pragtfulde.
Ingen har givet mig blomster før. Jeg troede, de var til miss Jessel,
og nu er du så frygteligt jaloux.
Vi kan dele, ikke, Flora?
Naturligvis.
Tag bare en blomst.
Jamen tak, Flora.
Lad os sætte dem i vand, okay? Jeg er straks tilbage.
Du ødelagde ikke Jamies have, vel?
-Ellers bliver hun vred. -Åh, hun er født vred.
Hvorfor bliver Flora så fjollet over nogle dumme blomster?
Ved du, hvad livet egentlig handler om?
-Ikke blomster. -Nej.
Nøgler.
Ser du…
…folk er som aflåste rum.
Alle har forskellige låse, og man må gætte sig til formen på nøglen.
Ligesom der er
nøgler til alle dørene i dette ubrugelige, unødigt store hus.
Forskellige nøgler til forskellige døre.
Vil man have nogen til at åbne en dør,
må man prøve forskellige nøgler, til man finder den rigtige.
For eksempel…
…folk som din onkel.
Hans nøgle er penge eller smiger. Hestes er gulerødder.
Og kvinders, de fleste af dem…
…er blomster.
Hvorfor gav du så Flora blomsterne?
Det gjorde jeg ikke.
Stadig i gang?
Jeg er næsten færdig.
Jeg glæder mig ikke til at gå derud.
Så bliv her.
Drik te, til det er overstået.
Okay.
Hvad synes du om det?
Det er et fint job, faktisk.
Ja.
Børnene er rigtig søde,
selvom jeg må vaske deres mudrede fodspor væk af og til.
To gange har de nu sneget sig ud midt om natten.
Jeg mener, hvad synes du om det hele?
At bo på et gods, statuehaven, koste rundt med tjenestefolk,
-det latterlige i det hele. -Jeg er…
…ikke just fruen på godset.
I morges vaskede jeg opkast af drengens trøje.
Beklager, det er ikke sjovt.
En, der er så klog, som du er.
Det er også stødende.
Det er fint.
Miles er så sød.
Det kan da ikke være det, du ønskede.
Jeg kan ikke forestille mig en ung Rebecca Jessel,
der ser ud ad vinduet og drømmer om en dag
at kunne vaske en rig unges bræk af, imens hans værge drikker sig i hegnet.
Det er du for god til.
For god.
Og for klog.
Selvom Henry ikke ser det, så gør jeg.
Jeg så det, straks du kom.
Jeg sagde til ham: "En dag arbejder jeg måske for hende."
Hvad ønsker du?
Altså, alle ønsker et eller andet i livet,
og de herskende har overbevist os om, at det er skidt.
Hvad ønsker du så, Rebecca?
Jeg ville være advokat.
Det lyder bedre.
Ikke jurist. En rigtig advokat som mr. Wingrave.
Men så skal jeg være fuldmægtig.
Tre andre kvinder fra min årgang fik en, som de forlod inden for et år.
En flok gamle mænd, der prøver at komme i bukserne på en
hver dag i et halvt år,
imens man prøver at vise dem, at ens hjerne ikke sidder der.
Så du går en anden vej?
Dine referencer er jo upåklagelige.
Familien Astor, Bryce, Gray fra Norfolk. Den slags lærer en at kende.
Ser hjerneaktiviteten og styrken, når man passer arvingerne.
Men nu…
Nu kæmper deres kone og barn om en.
Men man bevarer fokus og imponerer,
og man springer over de udstrakte hænder
og finder en, der er en værdig mentor.
Henry er Queen's Counsel og ekspert i handelsret,
men det vidste du, da du søgte, ikke?
Jeg kan se dig, Rebecca.
Jeg kan se dig.
Så…
…hvad gør du her?
Hvad jeg gør her…
…på Jorden?
Hvad gør jeg i dette job for Henry, eller…
…hvad gør jeg her med dig,
når jeg skulle være i London for en time siden?
Vi tager dem ét ad gangen.
Hvad gør jeg her på Jorden?
Jeg vil efterlade mere, end jeg tog.
Hvad gør jeg i dette job for Henry? Man kan måske ikke lige se det, men…
…der er også et loft, jeg ikke kan bryde igennem.
Grundet min afstamning er jeg bare ikke med i den skide klub.
Så…
…hvad gør jeg her?
Det ved jeg ikke.
Men jeg er…
…håbefuld.
Og det sker ikke ofte for mig.
Jeg bør gå. Beklager.
-Sikker? Regnen… -Det er fint. Det værste er overstået.
Men tak for drinken og selskabet.
Det var så lidt.
Tak…
…for snakken.
Det er længe siden min sidste rigtige samtale.
Godnat, Rebecca Jessel.
Godnat, Peter Quint.
Hej, er du okay?
Åh, gud. Det er jeg ked af.
Jeg har faktisk sovet dårligt i dagevis.
Tja, mrs. Grose, det er for sent nu.
Kom.
Sæt dig til rette og slap af.
Ville du ønske, det var dig?
Alle piger i byen er vilde med ham.
Han ænser det ikke, og det gør det endnu værre.
-De ligner Bonnie og Clyde. -Ja…
…hvis Clyde tog røven på Bonnie.
Han slap væk.
Hun betalte prisen.
Og? Så stalker han en død kvinde?
Risikerer fængsel for en, han ikke gad tage med?
Det giver ingen mening.
Den forkerte slags kærlighed er ødelæggende.
Jeg er med.
Den får en til at gøre åndssvage ting.
Og med de to…
…tro mig, var det den forkerte slags.
Det har vi alle prøvet af forskellige grunde.
Men jeg så, hvordan han krøb ind i hende.
Helt ind.
Jeg ved, hvorfor kærlighed forveksles med besiddelse…
…og hvad betyder det?
Han fangede ikke bare hende…
…men også sig selv.
Jeg håber sgu, hun hjemsøger ham for evigt.
Det gør folk, ikke? Forveksler kærlighed med besiddelse.
Jo, de gør.
Det burde ikke være muligt.
De er jo modsætninger. Kærlighed og ejerskab.
Ja.
De burde være i seng.
Åh, ja.
Ja.
-Jeg gør det. -Okay.
Op med dig.
Tak.
Du er den bedste.
Jeg havde mareridt.
Jeg sårede dig.
-Det gjorde dig trist. -Du gør mig aldrig trist.
Alle dine hjerter.
Fisk.
Du lyver! Jeg kan se to lige der!
Kig ikke i mine kort, Miles! Miss Jessel, han snyder!
-Du lyver, og det er snyd! -Nej!
Hold op med at snyde, Miles.
Peter!
Hvad laver du her?
Og endnu vigtigere: Har du flere blomster til mig?
Nej.
Jeg har ærinder for din onkel, så jeg skal være her nogle dage.
-Dage? -Nemlig.
Mrs. Grose gør et værelse klar lige nu.
Kommer onkel Henry snart?
Det ved jeg ikke.
Hvorfor det ansigt?
Ikke for noget.
Jeg mistede jo også min far.
Jeg var lidt ældre end jer. Han var mest en sjuft, men…
Du har set den her, ikke?
Den tilhørte min far.
En lille del af ham.
En af de få gode dele.
Kunne du…
…passe på den?
Vil du det?
Men brænd ikke huset ned, vel?
Lad os spille kort!
Men pas på, for Miles snyder, så vandet driver.
-Er det sandt? -Men ellers…
…er det så pragtfuldt.
-Ja, og du er så skingrende skør. -Hold op, Miles!
Undskyld, jeg skulle ikke…
Jeg kunne ikke sove, og…
Godmorgen.
Åh. Godmorgen.
Har du set ham?
Åh, nej. Slet ikke. Jeg gik en runde.
Her er sikkert.
Men måske kan mr. McQueeny ved siden af se til mor i dag.
Jeg ringer og bliver for en sikkerheds skyld.
Nej.
-Det skal du ikke. -Det er kun én dag.
Hun vil nok nyde en dag uden mig. Det kan gøre udslaget.
Tak, fordi du hjælper os.
Du hjælper jo altid mig.
Godmorgen, tid til at stå…
Åh, du er oppe.
Hvordan har du det?
Skønt. Vidunderligt, faktisk. Kan vi tage på skovtur?
En prægtig dag til det.
Når vi finder Flora, laver vi noget særligt.
Finder Flora? Er hun ikke på værelset?
Flora?
Jeg er færdig.
Jeg ville vise dig noget.
-Værsgo. -Tak.
Du sagde, du kan lide alle farver,
og Miles siger, at blander man alle verdens farver, får man sort.
Den er smuk. Jeg er vild med den.
Du er smuk.
Peter sagde det selv i morges.
Han sov her i nat, ved du nok?
Det er sjovt at have ham her.
Flora.
-Flora. -Nej!
Nej!
Ingen tegn på feber.
Hør her, søde.
Du skal blive i sengen i dag.
Hun var utrøstelig.
Det er desværre hændt før.
-Forventeligt med den forhistorie. -Tja.
Hør, når du taler med Henry, så sig, de har det fint.
Har de det?
Tja, der er intet fysisk i vejen med dem, og det er alt, jeg ved noget om.
Jeg finder selv ud.
-Altid godt at se dig, Hannah. -I lige måde.
Tænk, at han ikke kom.
Jeg sagde sgu, jeg ringede til lægen.
-Han sagde: "Hold mig opdateret." -Sig, du ringer til bedemanden, så måske.
Intet mindre ville få Henry Wingrave til Bly.
Samme svar til det med Quint: "Hold mig opdateret."
Men jeg forstår det stadig ikke.
Hun var ved søen.
Men hun hader søen.
Ja.
Miles, min kære, hjælper du ikke Owen med morgenmaden?
Hun hader ikke at være der.
Hvorfor hade en sø?
Hun taler altid om det.
Klart.
Men Flora lyver.
Godmorgen.
Ja, det er det.
Sørens, jeg skal op.
-Nej, vent lidt. -Nej, stop. Seriøst.
Jeg mener det, Pete.
Kom tilbage.
Fortsættelse følger, okay?
Jeg må gå.
De kan vente.
Kom nu.
Du er her en nat til, ikke?
Ikke?
Mindst.
Jeg fortæller Henry, jeg må blive ugen ud.
Så følger fortsættelsen.
I aften.
Kom i seng igen.
Kom nu.
Vær tålmodig.
Du skal lave mad til syv igen i aften.
-Åh, bliver han også i nat? -Åbenbart. Men jeg ved ikke hvor længe.
Hvad er det?
En helt særlig bordeaux, der vil blæse dig bagover, Hannah.
Vil du smage?
Har du været i vinkælderen?
Ja, det er fint. Med Henrys velsignelse.
Jeg gemmer lidt til dig. Det er en dejlig årgang.
-Jeg kan ikke. Jeg må tilbage! -Ja. Bare et par minutter, okay?
De har gjort det igen. De slæber konstant mudder ind!
Lad dem gøre rent selv.
De bør slet ikke komme her. Vi bør ikke være her.
Vi har tilladelse oppefra.
-Børnene… -Har det fint.
Jeg har klaret det, okay?
Okay.
Stoler du på mig?
Ja, det gør jeg.
-Vent. -Hvad laver du?
-Det er en overraskelse. -Kors.
Bare et par trin til.
-Jeg har kun kort tid. -Det ved jeg.
Okay. Åbn øjnene.
Hvis er det?
Det er din.
Jeg er ikke med.
Jeg skriver liste over tingene i denne fløj.
Noget skal bortauktioneres, men…
…Henry sagde, du måtte få den.
-Vel gjorde han ej. -Jo.
Det krævede overtalelse.
Men jeg kan være overbevisende.
-Men den tilhørte… -Hun bar den aldrig.
Han understregede, at hun aldrig bar den, så…
…det er fint.
Prøv den.
Kom nu, prøv den!
Nej.
Se, sådan en pels…
…skal mærkes på huden.
Mindst én gang i livet. Det er mageløst.
Lad mig vise dig, hvor smuk du er.
-Så lad mig se. -Nej. Først til sidst.
Undskyld mig.
-Rebecca, børnene er i haven. Alene. -Naturligvis.
-Selvfølgelig. Beklager. -De klarer sig.
Måske blusen?
Du godeste.
Beklager.
Fløjen er forbudt område.
Pas på, Hannah.
-Du ved, jeg kan… -Hvad? Få mig fyret?
Åh, ja. Det ved jeg, Peter.
Han lytter til dig.
Du kunne få os alle ud, hvis du ville, men ved du hvad?
Lige nu er jeg ligeglad.
Hvis jeg nogensinde
finder dig her i Charlottes ting igen, så Gud nåde og trøste dig.
Jeg slæber dig ud herfra ved ørerne og smider dig i den snavsede sø.
Er du med?
Godt.
Og ryd så op her.
Der er snart mad.
Hold da op, hvor er det vidunderligt! Det bliver en absurd kage.
Den mangler noget. Jordbær eller citron?
-Først mig, jeg er ældst. -Jeg vil smage dejen!
Jeg har lavet gode kager i tidens løb, men den her er dej-ligere.
Humøret er lavt i dag. Vi må have mere kage.
-Lad mig smage! -Okay, værsgo. Kom.
Himmelsk.
-Men kom mere jordbær i. -Min tur.
Den mangler mere citron.
Smag, allesammen. Den er fabelagtig!
-I vil også synes, den mangler jordbær. -Citron.
Okay, lad mig smage.
Ikke Jamie. Der skal være nok tilbage til kagen.
Flyt dig.
Jordbær.
Okay, skat.
Smag, og smil så.
-Åh, nej… -Kom nu. Du fornærmer mig.
Sådan.
Jeg er på spanden.
Lad være.
-Du… -Nej.
…dej-ser snart om.
For himlens skyld.
Guddommelig. Perfekt, som den er.
Det dur ikke!
Kom, Rebecca.
Op med humøret.
Tak.
Lækkert.
Jeg vil sige…
…citron.
Der er kamp til dejen her.
Peter, du må afgøre det.
Hvilket pres.
I guder, den er skøn.
Jeg vil sige…
…jordbær.
Tag den, Miles!
De sover endelig. Flora har kagedej over det hele.
Hvad sker der?
Jeg tager tilbage til London.
Åh, jeg troede…
Tja, aftenen skuffede vist os begge, ikke?
Hvornår kommer du igen?
Ingen idé.
Varer det længe?
Jeg er ikke sikker.
Men du klarer dig vist fint.
Hvad mener du?
Altså…
…hvis du vil flirte med ham foran mig, hvorfor skulle jeg så blive?
Bliver du sulten, finder Owen nok noget, du kan putte i munden.
Det passer dig vist fint.
Er du blevet skør?
Hvad taler…
Jeg taler om ham, du åbnede dig fuldstændigt for tidligere. Skør!
Folk skulle tage dig alvorligt.
Du tog jobbet for at undgå, at gamle mænd så dig som sexobjekt,
men er de yngre og dummere, åbner du bare op, når de beder om det.
Ved du, hvad du ligner?
-Han … bad mig bare smage dejen. -For helvede da!
Du er naiv, når du vil.
Godt at vide.
Godt at vide, at når mænd beder dig putte noget i munden,
er du mere end villig.
Det gjorde han ikke. Du misforstår.
Du klarer dig.
-Jeg giver besked. -Fornærm mig ikke.
Det var kun i min mund.
Hallo?
Peter?
Må jeg få jeres opmærksomhed?
Flora!
Velkommen til historietid.
Hvordan har du det? Hold da op, I har makeup på.
Det er historietid.
-Kors, historietid. -Godt, historietid.
Kom med.
-Som var det aldrig sket. -De kommer sig hurtigt.
-Det er de vant til. -Nå ja, det er din første historietid.
-Ja. -De gør det tit.
-Få det overstået. -Spændende.
Historietid er Floras særkende.
Det er ren terapi for dem.
Hun bearbejder det, hun tumler med.
-Okay. -Hør efter.
Velkommen til historietid.
Kom så, Flora!
Det hedder jeg ikke.
Det hedder hun ikke.
Jeg hedder Kisser.
Hvad er du så, Kisser?
En kat, naturligvis.
En kat ved navn Kisser? Nu har jeg hørt det med.
Som killing faldt jeg af en æblevogn og var hjemløs.
Jeg gik omkring og miavede
og fulgte lugten af æbler, fordi jeg så måske fandt min mor.
Hun var en æblekat.
Og hvad gjorde du så?
Jeg fandt en kæmpe sweater i skoven
og trak i garnet.
Jeg trevlede den helt op. Det tog noget så lang tid.
En kattens historie.
Historien om en kat.
Men da det var gjort, var det så rart og varmt.
Jeg puttede mig det.
Det var uld, jeg kunne lide det.
Reager nu ikke, som min ven, den strikke.
For da målet var fuldt, var det så kattens pragtfuldt.
Sådan!
Hvad hedder du så?
Jeg hedder Dåkke. Dukken.
-Hvad er du så, dukke? -En dukke ved navn Dåkke.
Min skaber hed Claude.
Han lavede hele tiden nye.
Han elskede dem så højt,
endskønt han havde tyve.
En var for fjollet,
og en var for dum.
En grinede for meget,
og den anden…
…for lidt.
Claude drog ud…
…på en rejse en dag
og efterlod dukkerne derhjemme.
Og som tiden gik…
…og snart
glemte de, de havde snore.
Og senere…
…glemte de, at de egentlig var dukker.
Og så…
…kom Claude tilbage…
…så spændt.
Men de havde glemt ham.
Og deres snore.
De lo, da han sagde, han skabte dem.
De grinede ad ham.
Og han blev…
…så ked af det.
Men de grinede videre.
De dumme dukker!
De dumme dukker,
der havde glemt!
Så han trak i deres snore.
Det gjorde ondt.
Gudskelov, reddet af Peter Quint.
Beklager, Pete, men hun er død.
Du godeste.
Ja, nej. Ja, han er. Lige … et øjeblik.
Det er din nabo.
Mr. McQueeny.
Det gør mig ondt, Owen.
Det gør mig ondt.
Jeg tænder et lys.
Jeg er glad for…
…at du blev.
Det er jeg også.
Hvem skulle have troet det?
Tekster af: Pia C. Hvid