‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Urmele de noroi nu erau ceva nou ‎pentru menajeră.
‎Nu o dată își începuse ziua cu mopul.
‎Mereu la fel.
‎De la ușă la aripa interzisă și înapoi.
‎Ușa s-a înțepenit.
‎S-a blocat și nu o puteam deschide.
‎Pe cuvânt!
‎Și mizeria de pe hol?
‎E doar noroi.
‎Vă iert.
‎Dar mă tem...
‎că nu vă cred.
‎Asta e problema.
‎Miles!
‎Miles, tocmai am șters pe acolo!
‎Îmi dai ăla, te rog?
‎- Ce faci? ‎- Nu eu.
‎Tu.
‎Te-ai purtat necuviincios. ‎O să termini curățenia.
‎- Dar nu e drept! ‎- Ascultă!
‎E doar noroi.
‎Vei termina curățenia.
‎Eu și Flora căutăm păpușa.
‎Presupunând...
‎că sunteți de acord, dnă Grose?
‎Mie îmi convine.
‎De fapt, am mai purtat conversația asta. ‎Nu-i așa, Miles?
‎Odată la câteva săptămâni, ‎năzdrăvanii ies noaptea,
‎iar fraiera curăță după ei.
‎Bună dimineața!
‎Scuză-ne, Owen.
‎- Bună, Owen! ‎- Flora.
‎- Haide! ‎- Nu-mi place în pivniță.
‎E absolut oribil acolo.
‎Pot rămâne cu Owen ‎să beau suc de portocale?
‎Scuze! Nu sunt obraznică sau așa ceva.
‎Doar că nu suport pivnița.
‎E absolut oribilă.
‎E în regulă? Nu lipsesc mult.
‎Fratele cuiva a aruncat o păpușă la rufe.
‎Așa deci... Desigur.
‎Mulțumesc.
‎Frații pot fi absolut oribili, nu?
‎El nu e.
‎Chiar nu e.
‎Ai suflet bun, domnișoară.
‎Ia uite!
‎Cum o cheamă?
‎Nu-și amintește.
‎O agăți în cameră? Pentru protecție?
‎Nu, am dat-o jos.
‎- De ce? ‎- Fiindcă nu funcționează.
‎Miles!
‎Du-te să te îmbraci.
‎Miles?
‎Miles, ești bine?
‎CU ȘASE LUNI ÎNAINTE
‎Potoliți-vă, băieți!
‎Găsiți-vă locurile.
‎Bună ziua!
‎Bun venit!
‎Bună dimineața!
‎Bună dimineața, părinte Stack!
‎Sper că ați avut un Crăciun încântător.
‎- Da. ‎- Da.
‎Excelent!
‎Avem o majoritate.
‎Așadar, începe trimestrul de primăvară.
‎Felicitări că ați supraviețuit iernii, ‎dar nu fără victime.
‎Brian Duncan nu va fi prezent o vreme.
‎- Da? ‎- E bolnav?
‎Nu e ceva grav, dle Hooper. ‎A tras o trântă.
‎E pe vindecate ‎și se va întoarce în curând.
‎Așadar, putem începe? Bibliile!
‎„Acolo, lângă munte, era o turmă mare ‎de porci care pășteau.
‎Și dracii L-au rugat și au zis:
‎«Trimite-ne în porcii aceia, ‎ca să intrăm în ei.»
‎Iisus le-a dat voie.
‎Și duhurile necurate au ieșit ‎și au intrat în porci.
‎Și turma s-a repezit de pe râpă în mare
‎și porcii s-au înecat acolo.”
‎Așadar... iată cum stau lucrurile.
‎Trei evanghelii, trei relatări diferite ‎ale aceluiași eveniment.
‎Trei locuri unde s-ar fi putut petrece.
‎Dar ideea este aceeași.
‎Iisus a alungat demonii,
‎„Legiune” în Luca și Marcu, ‎dar fără nume în Matei,
‎dintr-un bărbat, în Luca și Marcu, ‎sau doi, în Matei,
‎și i-a închis, iar în privința asta ‎toți sunt de acord, într-o turmă de porci.
‎- Care s-au aruncat în mare. ‎- S-au aruncat în mare, întocmai.
‎De ce era Matei Gică Contra?
‎- Ce înseamnă asta? ‎- Că era un bou.
‎Nu mai vorbi urât, Obermann. ‎Ultimul avertisment.
‎Excelentă întrebare, Miller.
‎De ce diferă poveștile?
‎Ei bine...
‎Fiindcă oamenii sunt imperfecți. ‎Chiar și cei care au scris evangheliile.
‎Chiar și eu, ceea ce va trebui ‎să le reamintesc unor părinți
‎după ce aud de discuția asta.
‎Demonii aveau nevoie de permisiune?
‎- Pentru ce anume? ‎- Să intre în porci.
‎Da.
‎Dar pentru el?
‎Pentru bărbat?
‎Excelentă întrebare, Wingrave.
‎Aceasta este de fapt morala, ‎deci îți mulțumesc.
‎Toți suntem liberi ‎să luăm propriile decizii.
‎E unul dintre marile daruri ‎primite de la Dumnezeu.
‎Un dar ‎pe care nici demonii nu îl pot uzurpa.
‎Răul există.
‎Oamenii simt tentația.
‎Dar nu suntem obligați.
‎Deci da, aveau nevoie de permisiunea lui.
‎Și de a noastră!
‎Bine, domnilor.
‎Wingrave. Te rețin o clipă.
‎Directorul mi-a dat asta de dimineață.
‎Nu primim prea des scrisori pentru elevi ‎în prima zi de școală.
‎- După scris, presupun că e de la... ‎- Sora mea.
‎A fost foarte atentă ‎să primești scrisoarea când ajungi.
‎Sigur e ceva ‎care să te ajute să te acomodezi.
‎Ai pus niște întrebări grozave azi.
‎Mulțumesc, domnule.
‎Cu mare plăcere.
‎În plus, vreau să știi că în sala asta ‎poți întreba orice fără rușine.
‎Nu doar despre materie, ci despre orice.
‎Eu și restul profesorilor ‎suntem disponibili.
‎Dacă simți nevoia să vorbești, ‎o să ascultăm.
‎Nu ești singur, asta vreau să spun.
‎Mulțumesc, domnule.
‎Nu te mai rețin.
‎Auzi...
‎Ioan 16:22.
‎E un pasaj scurt care m-a ajutat adesea.
‎Ioan 16:22.
‎„Acum sunteți plini de întristare,
‎dar Eu vă voi vedea iarăși.
‎Inima vi se va bucura
‎și nimeni nu vă va răpi bucuria voastră.”
‎Wingrave!
‎Aproape s-a făcut ora. Ne întoarcem?
‎Wingrave!
‎Belele au început ca mai întotdeauna,
‎cu un accident.
‎Sau așa avea să fie numit.
‎Wingrave!
‎Miles!
‎Wingrave!
‎Poți lua patul de jos.
‎Mersi!
‎- Mă bucur că ești teafăr. ‎- Da.
‎De ce ai făcut-o?
‎Ce anume?
‎De ce ai sărit?
‎Căutam cheia potrivită.
‎Ce-ai spus?
‎Nu am sărit.
‎Am căzut.
‎- Te-am văzut sărind. ‎- Am căzut.
‎Bine...
‎Dacă ai nevoie de ceva, ‎îți sunt alături, amice. Bine?
‎Noapte bună!
‎- Părinte Stack! ‎- Ce e, dle Banks?
‎- Bătaie! ‎- Bătaie!
‎Terminați! Acum!
‎Wingrave!
‎Hooper!
‎Da?
‎- Poți să respiri? ‎- Da.
‎Haide sus!
‎Slavă Domnului!
‎Desfă-ți cravata. Așa.
‎Înapoi la ore! Haideți!
‎Tu ai început?
‎Ți-a greșit în vreun fel?
‎Ți-a spus ceva?
‎Te-a supărat?
‎Uite, Miles...
‎Vreau să te ajut, ‎dar am nevoie să mă ajuți să înțeleg.
‎Și să înțeleagă și părinții lui Hooper.
‎Ar putea cere suspendarea.
‎Iar directorul o să le facă pe plac.
‎Dar am intervenit preventiv.
‎Am vorbit cu directorul.
‎I-am explicat că bunăstarea ta ‎e responsabilitatea mea.
‎Și o prioritate de acum înainte.
‎Dar, Wingrave... nu așa se face.
‎Înțeleg prin ce treci.
‎Sau poate că nu.
‎Poate că nu înțeleg, deci spune-mi.
‎Fii profesorul meu.
‎Toți facem lucruri groaznice uneori.
‎E de așteptat. E în natura noastră.
‎Dar sentimentul de remușcare,
‎vina aceea cumplită ‎pe care o simți în inimă,
‎aceea ne diferențiază în ochii Domnului.
‎Nimeni nu e neprihănit.
‎Mai puțin sufletul care nu a fost conceput ‎și animalele.
‎Ca Pidge.
‎Doar ei sunt nevinovați.
‎Atunci, n-a fost corect, nu?
‎Ce anume?
‎Ce le-a făcut Iisus porcilor ‎în povestea cu demonii.
‎Poate că nu.
‎Încurcate sunt căile Domnului.
‎Un clișeu, știu...
‎dar adevărat.
‎Iar moartea e ceva de jelit, nu de temut.
‎Tu ai înfruntat moartea...
‎prea mult pentru un copil.
‎Mult prea mult.
‎Sunt într-un loc mai bun, Miles.
‎Nu știu totul...
‎dar știu că sunt într-un loc mai bun.
‎Nu se mai întorc.
‎Mă tem că nu.
‎Nici asta nu e corect.
‎Nu e.
‎De ce se întorc cei răi, dar ei nu?
‎Jupâne Wingrave...
‎ai ceva de declarat?
‎Orice?
‎Sunt înclinat să te exmatriculez, tinere.
‎Dar părintele Stack...
‎Vă las cuvântul.
‎Wingrave... Miles.
‎Ceea ce ai făcut nu se poate bagateliza.
‎Nu se poate evita prin tăcere ‎sau prin exmatriculare.
‎Te va urma.
‎Înțelegi? Consecințele te urmează.
‎Dar nici manifestarea remușcării ‎nu va face asta să treacă.
‎Nu te mint, însă este primul pas
‎spre o oarecare ispășire.
‎Spre mântuire.
‎Știu că ai suferit mult.
‎Să nu vă pară rău pentru mine.
‎Părinții tăi, apoi guvernanta ta.
‎- E de neconceput din afară. ‎- Încetați!
‎Povara acestor lucruri ‎ar putea mâna pe oricine
‎la lucruri groaznice ‎pe care nu doreau să le facă.
‎- Poate face pe cineva să comită acte... ‎- Nu suntem obligați.
‎Părintele vrea să spună ‎că vom începe cu scuze.
‎Are dreptate ‎în privința circumstanțelor tale.
‎Însă trebuie să insist pe scuze.
‎Măcar atât, ce Dumnezeului!
‎Vorbește!
‎Animalul ăla e mort ‎din cauza ta, Wingrave.
‎Nu înseamnă că nu mai e.
‎Ce ai spus?
‎Îmi pare rău.
‎Știu asta, Miles.
‎- Și mai știu că, împreună... ‎- Îmi pare rău că am făcut doar atât.
‎Trebuia să-i tai capul, ‎să-i scot mațele sau să-i dau foc.
‎Îmi pare rău că n-am făcut mai rău.
‎Bine, atunci.
‎Sunați-l pe unchiul jupânului Wingrave.
‎BIROUL DIRECTORULUI
‎Îmi pare rău, părinte.
‎Eu...
‎Trebuia să găsesc cheia ta.
‎Atâta tot.
‎Așadar, a fost greu de aflat ‎motivul pentru care a fost exmatriculat.
‎Oficial, a fost exmatriculat ‎pentru o lovitură,
‎un accident, o nelegiuire...
‎o bătaie...
‎Și, la urmă, pentru o insultă.
‎Nimeni nu avea să înțeleagă ‎de ce făcuse aceste lucruri.
‎Doar scrisoarea de la Flora,
‎livrată în ziua sosirii lui, ‎apoi uitată în dormitor,
‎putea oferi un indiciu
‎pentru încercarea lui disperată ‎de a se întoarce acasă.
‎VINO ACASĂ
‎„Vino acasă.”
‎Am terminat.
‎Bine, vin imediat.
‎- Se vor întoarce la casa lor? ‎- Mai târziu.
‎Bine.
‎Ai făcut lună!
‎- Cred că ai învățat la... ‎- Internat.
‎Da. Ai lucrat în mod profesionist.
‎O înveți și pe sora ta? ‎O să i se pară încântător.
‎- Dar... ‎- Absolut încântător!
‎Ce faceți?
‎Hannah are ziua liberă, se pare.
‎- Domnișoara i-a pus la treabă. ‎- Vezi să nu!
‎Pe bune?
‎Frumos!
‎Cum se descurcă?
‎De minune.
‎Așa mai merge!
‎Nu știu ce să zic. ‎Am senzația că trândăvesc.
‎- Recunoaște că-ți place pauza. ‎- Nu neg.
‎Doar că nu-mi place să fie pedepsiți.
‎Nu doar ei aduc noroi în casă.
‎Uită-te la tine.
‎Când te văd venind spre casă, ‎pun mâna pe mop din reflex.
‎În primul rând, ‎eu mereu mă șterg pe picioare.
‎În al doilea rând, ‎au încuiat-o în debara.
‎Nu-i poți învinovăți pentru asta.
‎E normal să se poarte puțin bizar.
‎Nu le mai găsi scuze.
‎Faci curat după ei, ‎Owen îi hrănește, iar Rebecca...
‎îi râzgâia.
‎Dar ea...
‎- Fata asta îi pune la sapă. ‎- Haide!
‎Ce e? Așa se face.
‎Cu mine a mers.
‎Uită-te la mine, sunt un adevărat model.
‎Slavă Domnului! Ești o vedetă.
‎- Da. ‎- Hannah?
‎- Gin tonic? ‎- Nu, mulțumesc. Nu-mi trebuie.
‎Ginul e o băutură tristă.
‎Owen, ce zici de noua guvernantă?
‎- Nu bârfi. ‎- E doar grijă creștină.
‎Fie! Ce notă i-ai da, ‎pe o scară de la zero la americancă?
‎Americancă.
‎Juriul s-a pronunțat.
‎Dar e cam prea frumușică.
‎- Crezi că e frumușică, Owen? ‎- Jaime!
‎Uită-te la el! A rămas mut. ‎Nu poate da un răspuns.
‎Romantismul nu dă roade la Bly.
‎- Glumim și noi. ‎- Știu. Dar așa începe.
‎Doar tu îmi furi privirea, Hannah.
‎Pauză plăcută!
‎Aproape am uitat.
‎S-a crăpat tavanul la bucătărie. ‎Poți să verifici mai târziu?
‎- Unde? ‎- Lângă aragaz, sus pe tavan.
‎O să-mi fac timp.
‎Bravo, gașcă! Țineți-o tot așa!
‎Flora, ai făcut curățenie!
‎Ce frumos!
‎Cu plăcere!
‎Ți-am pus toate lucrurile în șifonier ‎și în sertare.
‎Ești supărată pe mine?
‎Am găsit și ăștia.
‎Nu i-am stricat eu, jur.
‎- Erau așa de dinainte. ‎- Nu-i nimic.
‎E-n regulă.
‎Scuză-mă o clipă.
‎Ești bine?
‎Copiii îți fac nervii praștie.
‎Da.
‎De fapt, toți oamenii fac asta.
‎De asta prefer plantele. ‎Te înțelegi ușor cu ele.
‎Și dacă nu-mi place vreuna ‎sau dacă se uită chiorâș,
‎întotdeauna pot să... Știi tu.
‎Dacă vrei sfaturi pentru copii...
‎începe de acolo.
‎Așa vezi!
‎Nu e așa rău, nu?
‎Nu.
‎Eu plâng de trei sau patru ori pe zi ‎când sunt aici.
‎De cinci ori, mai degrabă.
‎Cu ce crezi că ud toate plantele?
‎Cu fântâna mea fără fund ‎de lacrimi inconsolabile.
‎Așa am obținut slujba.
‎Ești grozavă.
‎Mulțumesc.
‎Pentru nimic.
‎Înapoi la treabă, deci!
‎Fruntea sus, Poppins!
‎Unde te duci?
‎Mă duc să scot buruieni din grădină.
‎Faci muncă voluntară?
‎O după-masă plăcută, Jamie, dragă.
‎„Dragă”?
‎Nu pune prea mult, sau o să te aresteze.
‎- Cine? ‎- Poliția culinară.
‎Pentru abuz de sare.
‎Doamne!
‎Ești minunat când nu deschizi gura, Owen.
‎Dră Clayton?
‎Se poate o vorbă?
‎Sigur că da.
‎Între patru ochi.
‎- Ne descurcăm singuri, nu? ‎- Da.
‎Reședința Wingrave.
‎Alo?
‎Deci?
‎Vreau să vă cer scuze.
‎Pentru faptul că v-am încuiat în debara ‎și pentru mizeria de pe hol.
‎Pentru tot. Dar mai ales ‎pentru că m-am comportat imatur.
‎Mă ia valul când stau prea mult cu Flora.
‎Măiculiță!
‎Asta e...
‎Cred că Florei îi e foarte dor ‎de dra Jessel.
‎Facem jocuri ca să se înveselească.
‎E epuizant.
‎Să ai de-a face cu copii.
‎Ticălos mic!
‎Încetează.
‎Al dracu' mucos!
‎E doar un copil.
‎O să-l omor.
‎- Jur! ‎- Sunt doar flori.
‎Bine, atunci!
‎- Un băiețel a tăiat flori, care e buba? ‎- Nu erau gata!
‎Uite...
‎Nu-mi place să-și bage lumea nasul ‎în grădina mea.
‎Ai dreptate.
‎O să vorbesc cu el.
‎Desigur.
‎Putem să ne întoarcem la momentul
‎când tu o luaseși razna și eu te calmam?
‎Zece minute, bine?
‎Să aveți dinții și mâinile spălate ‎și pijamalele pe voi!
‎- A fost o zi bună? ‎- Grozavă.
‎Acum...
‎Am o surpriză pentru puști, ‎dacă vrei să participi.
‎Știi...
‎Nu pot acum.
‎- Ești bine? ‎- Da, doar că nu dorm bine.
‎Mă duc la culcare.
‎- Bine. ‎- Noapte bună!
‎- Noapte bună!
‎Alinierea, trupe!
‎Pijamalele par în ordine.
‎Mâinile la vedere!
‎Bine...
‎Așa. Dinții!
‎Ați fost cuminți.
‎Ca recompensă...
‎putem juca un joc.
‎Orice joc vreți.
‎Dar nu întârziem prea mult, nu?
‎Nu putem ieși din camere târziu.
‎Nu veți ieși.
‎- De-a v-ați ascunselea! ‎- Bine, așa să fie.
‎- Ție-ți convine, Miles? ‎- Te rog!
‎Zece, nouă, opt...
‎șapte, șase...
‎cinci, patru, trei,
‎doi, unu.
‎Cine nu-i gata, îl iau cu lopata!
‎Nu sunteți aici, sper!
‎Aripa asta e interzisă.
‎Bine?
‎- Te-am prins! ‎- Iisuse, Miles!
‎- Te-am prins. ‎- Eu te caut.
‎- Aripa asta... ‎- Încep să număr.
‎Apoi tu te vei ascunde.
‎- Te găsesc eu. ‎- Dă-mi drumul!
‎Mai ușor!
‎Unu!
‎Doi! Trei!
‎- Patru! ‎- Miles!
‎- Cinci! ‎- Gata cu joaca!
‎- Șapte! Opt! ‎- Miles!
‎Nouă!
‎Miles!
‎Flora!
‎Puteți să nu vă mai pitiți!
‎La naiba!
‎O să chem poliția.
‎O să chem poliția!
‎Dani.
‎Nu mă simt bine.
‎- Doamne! ‎- L-am văzut. Jur.
‎La fereastră. Era același tip de ieri.
‎Încui ușile.
‎E în regulă! Ești teafăr! S-a trezit!
‎- Slavă Domnului! ‎- S-a trezit.
‎S-a trezit.
‎Subtitrarea: Șerban Dudău