EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Husholdersken kendte alt til mudrede fodaftryk.
Nogle få gange om året startede hendes dage med en moppe.
Altid den samme vej: Fra døren til den forbudte fløj og tilbage igen.
Døren bandt.
Den bandt, og vi kunne ikke åbne den.
Jeg sværger.
Og svineriet i gangen?
Det er bare lidt mudder.
Jeg tilgiver jer.
Men desværre…
…tror jeg jer ikke.
Det er problemet.
Miles!
Jeg har lige vasket gulvet der!
Giv mig den, tak.
-Hvad vil du… -Ikke mig.
Dig.
Det var helt uacceptabelt, og nu vasker du gulvet færdigt.
-Det er uretfærdigt! -Hør.
Det er bare lidt mudder.
Du vasker færdigt, imens Flora og jeg henter hendes dukke.
Hvis altså…
…det er okay, mrs. Grose?
Nej, det er fint.
Faktisk har vi haft denne samtale før, ikke, Miles?
Med nogle ugers mellemrum er de åbenbart på natløb,
og mutter her må så vaske gulvet.
-Godmorgen. -Undskyld os, Owen.
-Hej, Owen. -Flora.
-Kom nu. -Jeg kan ikke lide kælderen.
Der er så rædselsfuldt.
Må jeg ikke godt blive her og drikke juice med Owen?
Undskyld. Jeg vil ikke være næsvis, jeg hader bare kælderen.
Den er så rædselsfuld.
Er det okay? Det tager kun et øjeblik.
Nogens bror smed hendes dukke ned i vasketøjsskakten.
Åh … selvfølgelig.
Tak.
Brødre kan være så rædselsfulde, ikke?
Det er han nu ikke.
Virkelig ikke.
Du er godhjertet, frøken.
Se, hvem jeg fandt.
Hvad hedder hun?
Det husker hun ikke.
Hænger du den op på værelset?
-Som beskyttelse? -Nej, jeg tog den ned.
-Hvorfor? -Fordi den ikke virker.
Miles!
Gå ind og tag tøj på.
Miles?
Miles, er du okay?
SEKS MÅNEDER TIDLIGERE
Okay, drenge.
Fald nu til ro.
Find jeres pladser, okay?
Goddag.
Velkommen.
-Godmorgen, d'herrer. -Godmorgen, fader Stack.
Jeg håber, I havde en dejlig jul?
Ja.
Fremragende.
Der var vist flertal.
Godt, så…
…forårssemestret.
Tillykke. I klarede den igennem vinteren, dog ikke uden sårede.
Brian Duncan må vi desværre undvære en tid.
-Ja. -Er han syg?
Nej, mr. Hooper. Ikke så alvorligt. Han havde et grimt styrt.
Han er i bedring og kommer snart tilbage.
Så…
…skal vi begynde?
Biblerne frem.
"Dér ved bjerget gik der en stor flok svin og fandt føde,
og dæmonerne bad ham:
'Send os over i svinene, så vi kan fare ind i dem.'
Det gav han dem lov til.
Og de urene ånder fór ud af manden og ind i svinene,
og flokken styrtede ud over skrænten, ned i søen og druknede."
Så…
…det var det.
Tre evangelier,
tre næsten enslydende beretninger om samme hændelse.
Tre forskellige steder, det kunne være sket.
Men hovedtrækkene er ens.
Jesus flytter dæmonerne, der kaldes legionen hos Lukas og Markus,
unavngivet hos Matthæus,
fra en enkelt mand ifølge Lukas og Markus,
to mænd ifølge Matthæus, til … og her er de alle enige, en flok svin.
Som springer i søen.
Som så springer i søen, præcis.
-Men hvorfor var Matthæus på tværs? -Hvad betyder det?
-At han var en torsk. -Tal pænt, Obermann! Sidste advarsel.
Glimrende spørgsmål, Miller.
Hvorfor er evangelierne ikke ens?
Tja…
…mennesket er fejlbarligt.
Selv dem, der skrev evangelierne.
Selv mig, som jeg nok må minde jeres forældre om,
når de hører om denne samtale.
Skulle de have tilladelse? Dæmonerne.
-Tilladelse til… -At fare ind i grisene.
Ja, de skulle.
Skulle de også det med ham?
Skulle de det med manden?
Godt spørgsmål, Wingrave.
Og det er faktisk lektien her, så mange tak for det.
Vi har allesammen vores frie vilje.
Det er en af Guds vigtigste gaver til os.
En gave, som end ikke dæmonerne her kunne tilrane sig.
For ondskab findes,
og vi bliver fristet, men vi bliver ikke tvunget.
Så, ja.
De behøvede tilladelse.
Og de behøver vores!
Okay, d'herrer.
Wingrave.
Et par ord.
Rektor gav mig det her i morges.
Det sker ikke ofte, at en elev får brev på sin første dag.
-Ud fra skriften at dømme er det nok… -Fra min søster.
Pænt af hende at lade det ligge klar til dig.
Det får dig sikkert til at føle dig mere hjemme.
Du stillede i øvrigt glimrende spørgsmål i dag.
Tak.
Det var så lidt.
Og Wingrave…
Du skal vide, at man trygt kan stille spørgsmål herinde.
Ikke kun om lektier.
Om alt, man ønsker.
Jeg er her,
og det er de andre lærere også, så har du brug for en snak, så lytter vi.
Jeg mener bare, at du ikke er alene her.
Tak.
Jeg skal ikke opholde dig.
Åh…
Johannesevangeliet 16, 22.
Det er kort, men det har hjulpet mig flere gange.
Johannesevangeliet 16, 22.
"Også I sørger nu,
men jeg skal se jer igen,
og da skal jeres hjerter glæde sig,
og ingen skal tage jeres glæde fra jer."
Wingrave!
Det er næsten tid! Skal vi kravle ned?
Wingrave!
Problemerne startede, som problemer ofte gør.
Med et uheld.
Eller det blev det kaldt.
Wingrave!
Miles!
Wingrave!
Du kan få underkøjen.
Tak.
-Jeg er glad for, du er okay. -Ja.
Hvorfor gjorde du det?
Gjorde hvad?
Hvorfor sprang du?
Jeg søgte den rigtige nøgle.
Hvad sagde du?
Jeg sprang ikke.
Jeg faldt.
-Jeg så dig springe. -Jeg faldt.
Okay, så…
…hvis du får brug for noget. så er jeg her for dig, okay?
Godnat, Miles.
Fader Stack!
Hvad er der, mr. Banks?
Slåskamp!
Hør, stop det! Stop så!
Wingrave!
Hooper!
Her.
-Kan du trække vejret? -Ja.
Okay, jeg hjælper dig op. Gudskelov.
Løsn dit slips. Sådan.
Okay, alle tilbage i klasserne. Kom så. Allesammen.
Du begyndte altså?
Havde han gjort dig noget?
Sagt noget til dig? Noget, der udløste det?
Hør, Miles, jeg vil hjælpe dig, men så må du hjælpe mig med at forstå det.
Og ikke kun mig, men også Hoopers forældre.
De kan kræve dig hjemsendt, og rektor vil søge at berolige dem.
Men…
…der er jeg på forkant. Rektor og jeg har allerede talt sammen…
…og jeg gjorde det klart, at dit velbefindende er mit ansvar
og førsteprioritet…
…fremover.
Men Wingrave…
…det her går ikke.
Jeg forstår godt, hvad du gennemgår.
Eller det gør jeg nok egentlig ikke. Måske ikke. Så…
…fortæl mig det.
Vær min lærer.
Vi gør alle skrækkelige ting af og til.
Det forventes. Det ligger i os fra starten.
Men det er følelsen af anger og skyld,
den frygtelige skyld, der brænder i ens bryst, som…
Det adskiller os i Guds øjne.
Ingen af os er skyldfri.
Kun den ufødte sjæl og dyrene.
Som Pidge derovre.
De er de eneste uskyldige.
Så var det jo uretfærdigt.
Hvilket?
Det, Jesus gjorde ved svinene.
I dæmonhistorien.
Måske ikke.
Herrens veje er uransagelige. En kliché, ja, men…
…sandt.
Og døden skal begrædes, ikke frygtes.
Du har mødt døden…
…langt mere, end du burde i din alder.
Langt mere.
De er et bedre sted, Miles.
Jeg ved ikke alt, men…
…det ved jeg dog.
De er et bedre sted.
De kommer ikke tilbage.
Desværre ikke.
Det er heller ikke retfærdigt.
Nej, det er det ikke.
Hvorfor må de slemme komme tilbage,
men ikke dem?
Unge Wingrave…
…vil du sige noget?
Noget som helst?
Jeg er tæt på at bortvise dig. Det er jeg.
Men fader Stack…
Fader, jeg lader dig sige det.
Wingrave…
Miles.
Det, du har gjort, kan ikke bagatelliseres…
…eller glemmes ved ikke at tale om det eller hjemsende dig.
Det vil følge dig.
Forstår du? Det … det bliver der.
Men anger eller udvisning af anger får det ikke til at forsvinde.
Jeg vil ikke lyve, men det er første skridt til syndsforladelse.
Til nåde.
-Jeg ved, du har været meget igennem. -Hav ikke ondt af mig.
Dine forældre … og din au pair.
-Mere, end vi kan fatte. -Lad være.
Vægten af alt det
kunne få enhver til at gøre frygtelige ting, uden de ønsker det.
Det kan presse en. Drive en til at gøre…
Vi er ikke tvunget.
Det, skolepræsten siger, er,
at vi begynder med en undskyldning og tager den derfra.
Han har ret i det med dine særlige omstændigheder,
men jeg må insistere på mindst at få en undskyldning.
For Guds skyld, det skal vi have.
Tal!
Et dyr døde på grund af dig, Wingrave.
Det betyder ikke væk.
Hvad sagde du?
Jeg beklager.
Det ved jeg, Miles.
-Det ved jeg, og jeg ved, at sammen… -Beklager, jeg ikke var værre.
Skar hovedet af, spredte dets indvolde eller brændte det.
Beklager, jeg ikke var værre.
Okay, så.
Ring til unge Wingraves onkel, tak.
REKTORS KONTOR
Undskyld, fader.
Jeg…
Jeg ville finde din nøgle.
Det var alt.
Således var grunden til bortvisningen svær at fastslå.
Det viste sig at være på grund af en skade,
en ulykke, en forbrydelse,
en slåskamp
og sluttelig
en fornærmelse.
Ingen ville forstå grunden til disse handlinger.
Kun brevet fra Flora, han fik, da han kom, som lå glemt på sovesalen,
kunne måske give et fingerpeg om,
hvorfor han gjorde alt for at blive sendt hjem.
"Kom hjem."
Jeg er færdig.
Okay, jeg kommer om lidt.
-Skal de tilbage i deres hus? -Senere.
Okay.
Skinnende rent!
-Det lærte du vel på… -Kostskolen.
Ja. Professionelt arbejde.
Hvad med at lære din søster det?
Hun vil finde det pragtfuldt.
-Men… -Simpelthen pragtfuldt.
Hvad laver I?
Hannah har åbenbart fri i dag.
-Frøkenen fik børnene til det. -Ja.
Virkelig?
Flot.
Hvordan klarer de det?
Helt perfekt.
Mere af det her.
Tja, jeg føler mig doven. Som en rigtig dovenlars.
-Indrøm bare, du nyder den lille pause. -Det gør jeg nok.
Det er bare ikke rart at se dem blive straffet.
De er ikke ene om at mudre gulvene til, det må du vide.
Når jeg ser dig gå op til huset, rækker jeg fluks ud efter moppen.
For det første…
…tørrer jeg altid fødderne, du, og for det andet…
-…låste de hende inde i skabet. -Det kan man ikke bebrejde dem.
Det er ikke sært med det, de har oplevet.
Det undskylder ikke alt.
Hør, du gør rent efter dem, Owen giver dem mad, Rebecca…
Rebecca pylrede om dem.
Men hende her giver dem hårdt arbejde.
-Helt ærligt. -Hvad?
Det skidt virker jo. Det virkede på mig.
Se mig nu. Et strålende eksempel på omvendelse.
Gudskelov. Du er en stjerne.
-Ja. -Hannah?
-G og T? -Nej.
Nej tak. Ikke til mig. Gin er en trist drink.
Nå, Owen.
Tanker om den nye au pair.
-Sladder. -Hvad?
Det er kristen bekymring, Hannah. Okay, fint.
På en skala fra nul til amerikaner hvor ligger hun så?
Amerikaner.
Nemlig.
Men måske lidt for køn.
-Synes du, hun er køn, Owen? -Jamie!
Se ham lige!
Han er helt stum. Han kan ikke svare.
Kærlighed har jo trange kår på Bly, ikke?
Det var for sjov.
Det ved jeg, men det er sådan, det begynder.
Bare rolig, jeg ser kun dig, Hannah.
Nyd pausen, de damer.
Jeg glemte det næsten.
Der er en revne i loftet i køkkenet. Vil du komme ind og se på den?
Hvor præcist?
Ved komfuret helt oppe ved loftet. Helt tydelig.
Jeg ser på det.
Godt gået! Fortsæt sådan!
Flora, du har gjort rent! Det var sødt af dig.
Det var så lidt.
Jeg lagde alle dine ting i skabet og kommoden.
Er du sur på mig?
Jeg fandt også dem her. Jeg ødelagde dem ikke, jeg sværger.
-De var sådan i forvejen. -Det er fint.
Det er fint.
Undskyld mig lidt.
Er du okay?
Børn.
De udmatter dig.
Ja.
Eller folk gør. Dem allesammen.
Så jeg foretrækker planter.
Nemme at enes med.
Og kan jeg ikke lide en, hvis den ser sært på mig,
kan jeg altid bare…
…du ved…
Søger du råd om børneopdragelse, ville jeg…
…starte der måske.
Sådan.
Det er ikke så slemt, vel?
Ja.
Jeg græder nok tre eller fire gange om dagen her.
Fem, hvis jeg skal være ærlig.
Hvordan tror du ellers, jeg vander de skide planter?
Med min bundløse brønd af utrøstelige tårer. Sådan.
Det sikrede mig faktisk jobbet.
Du gør det godt.
Tak.
Det var så lidt.
Ja. Nå, i gang igen.
Op med næbbet, Poppins.
Hvor skal du hen?
Tilbage til haven. Jeg skal luge noget mere ukrudt.
Prøver du at slippe med god opførsel?
Hav en skøn eftermiddag, søde Jamie.
Søde?
Nej, ikke for meget, ellers tager de dig.
-Hvem? -Madpolitiet. For forsætlig oversaltning.
Du godeste.
Du er så skøn, Owen. Behøver du at tale?
Miss Clayton?
Må jeg tale med dig?
Ja, naturligvis.
Under fire øjne.
-Vi har styr på det, ikke? -Jo.
Hos Wingrave.
Hallo?
-Nå? -Jeg vil gerne undskylde.
For det hele.
For at låse dig inde i skabet og for snavset i gangen.
Det hele, men mest for at opføre mig barnligt over det.
Sammen med Flora glemmer jeg tit at tænke.
Hold da op.
Det er…
Flora savner vist bare miss Jessel rigtig meget.
Vi finder på små lege, så hun ikke er så trist.
Det er meget drænende.
At have med børn at gøre.
-Den lille lort. -Hør nu.
-Skide lille lort. -Han er kun et barn.
-Jeg slår ham ihjel. Jeg sværger. -Nej, det er bare nogle blomster.
Klart. Så er det jo fint.
-Han tog lidt blomster. Hvad er problemet? -De var ikke klar til det.
Hør, jeg…
Jeg bryder mig ikke om, at folk roder i min have.
Nej. Du har ret.
Du har ret.
Jeg taler med ham.
Naturligvis.
Kan vi gå tilbage til der, hvor du var den, der gakkede ud,
og jeg skulle dysse dig ned?
Ti minutter, okay?
Jeg vil se børstede tænder, vaskede hænder og nattøj på!
-God dag? -Skøn dag!
Og nu har jeg en overraskelse til ungerne, hvis du vil være med.
Åh…
-Det kan jeg ikke. -Har du det godt?
Ja, fint. Jeg har bare ikke sovet så godt. Jeg tror, jeg går i seng.
-Okay. -Godnat, søde.
-Godnat. -Godnat.
Okay, I to. På geled!
Nattøjet ser fint ud.
Lad os se hænderne.
Godt.
Klart. Tænder.
Det er så godt…
…at vi som belønning…
…kan lege en leg.
Vælg, hvad I vil.
Vi er snart i seng igen, ikke?
Vi må ikke være for sent ude.
Det er vi ikke.
Gemmeleg!
Okay, gemmeleg. Er det okay, Miles?
Vær nu sød?
Ti, ni, otte…
…syv, seks…
…fem, fire, tre…
…to, en. Nu kommer jeg!
I er ikke hernede, vel?
Fløjen er forbudt uanset gemmelegen.
Okay?
-Jeg fandt dig! -I guder, Miles!
-Fandt dig. -Jeg er den, og fløjen…
Jeg tæller, og så skal du løbe ud og gemme dig.
-Jeg finder dig. -Giv slip!
Giv slip!
En!
To! Tre!
-Fire! -Miles!
-Fem… -Nej, legen er slut!
-Syv! Otte! -Miles!
Ni!
Miles.
Flora!
Kom frit frem!
Hør.
Pis.
Jeg ringer til politiet.
Jeg vil…
Jeg ringer fandeme til politiet!
Dani.
Jeg har det ikke så godt.
-Åh, gud. -Jeg så ham.
Jeg sværger.
I vinduet.
Samme fyr. Den samme som i går.
Jeg låser dørene.
Så så! Det er okay! Du er okay! Han er vågen!
-Gudskelov. -Han er vågen.
Han er vågen.
Tekster af: Pia C. Hvid