PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Hospodyni nebyly blátivé stopy neznámé.
Zdálo se, že párkrát do roka začala svůj den s mopem v ruce.
Vždycky ta stejná trasa.
Ode dveří až po zakázané křídlo a zase zpátky.
Zasekly se dveře.
Zasekly se a nedaly se otevřít.
Upřímně.
A ten nepořádek na chodbě?
Je to jen trochu bláta.
Odpouštím vám.
Ale bohužel…
vám nevěřím.
To je ten problém.
Milesi!
Milesi, právě jsem tam vytřela!
S dovolením.
- Co to… - Já ne.
Ty.
To bylo naprosto nepřijatelné a ty to teď dovytíráš.
- Ale to není fér! - Hej.
Je to jen trochu bláta.
Ty to dovytíráš, zatímco já a Flora půjdeme pro tu panenku.
Za předpokladu,
že vám to nevadí, paní Groseová?
Ne, mně to nevadí.
Vlastně už jsme o tom mluvili, že, Milesi?
Jednou za čas se seberou, jdou si o půlnoci zaběhat
a tady to trdlo to pak vytírá.
Dobré ráno.
Omluv nás, Owene.
- Ahoj Owene. - Floro.
Tak pojď.
Nerada chodím do sklepa.
Je to tam naprosto strašné.
Můžu zůstat tady a dát si sklenici pomerančového džusu?
Omlouvám se, nesnažím se být neposlušná.
Já ten sklep prostě nesnáším.
Je to tam naprosto strašné.
Nevadí to?
Hned se vrátím.
Její bratr hodil do prádelny panenku.
Aha, ovšem.
Děkuji.
Bratři mohou být někdy naprosto strašní, že?
Ale on není.
On opravdu není.
Máš dobré srdce, slečno.
Hele, koho mám.
Jak se jmenuje?
Nevzpomíná si.
Pověsíš si to do pokoje?
Na ochranu?
Ne, sundala jsem to.
Proč?
Protože to nefunguje.
Milesi!
Můžeš se jít obléct.
Milesi?
Milesi, jsi v pořádku?
PŘED ŠESTI MĚSÍCI
Tak jo, hoši.
Posaďte se.
Každý na své místo.
Ahoj.
Vítejte.
Dobré ráno, pánové.
Dobré ráno, otče Stacku.
Věřím, že jste měli veselé Vánoce.
Ano.
Výborně.
Myslím, že máme většinu.
No, tak…
druhé pololetí.
Gratuluji, zdá se, že jste zimu přežili, i když se to neobešlo bez obětí.
Brian Duncan bude nějakou dobu chybět.
- Ano. - Je nemocný?
Ne, pane Hoopere. Nic tak vážného.
Spadl.
Zotavuje se a zanedlouho se k nám vrátí.
Tak…
začneme?
Bible.
„Tam u hory se páslo velké stádo vepřů.
Všichni ti démoni ho poprosili:
‚Pošli nás do těch vepřů, abychom do nich vstoupili.‘
On jim to dovolil.
Nečistí duchové vyšli a vstoupili do těch vepřů.
A stádo se zřítilo po svahu do moře
a utopilo se tam.“
Tak…
tady to máme.
Tři evangelia,
tři lehce rozdílné popisy téže události.
Mohlo se to stát na třech různých místech, ale hlavní body zůstávají stejné.
Ježíš poslal démony jménem Legie – podle Lukáše a Marka;
podle Matouše jsou beze jména –
z jednoho muže – podle Lukáše a Marka –
ze dvou mužů – podle Matouše – do…
a na tomhle se shodnou všichni:
stáda prasat.
Ta se vrhnou do moře.
Přesně, ta se vrhnou do moře.
Ale proč byl Matouš tak kontrární?
- Co je kontrární? - To znamená, že to byl blbec.
Mluv slušně, Obermanne. Poslední varování.
Millere, výborná otázka.
Proč se příběhy v evangeliích liší?
No…
protože člověk dělá chyby.
I ti, co napsali tato evangelia.
I já, což budu muset připomenout některým z vašich rodičů,
až o této diskusi uslyší.
Potřebovali svolení?
Ti démoni?
- Svolení k… - Vstoupit do těch prasat.
Ano, potřebovali.
A potřebovali ho i pro něj?
Potřebovali ho pro toho muže?
Výborná otázka, Wingrave.
A to je ten klíčový bod, tak děkuji za zeptání.
My všichni se můžeme svobodně rozhodovat.
To je jeden z nejdůležitějších darů, které nám Bůh dal.
Dar, kterého se ani démoni v tomto příběhu nemohli zmocnit.
Zlo existuje…
a my jsme pokoušeni.
Ale nejsme k tomu nuceni.
Takže ano.
Potřebovali jeho svolení.
A potřebují i naše!
Tak jo, pánové.
Wingrave.
Na moment.
Tohle mi dnes ráno předal ředitel.
Nestává se často, že žák dostává hned první den poštu.
- Podle té obálky to vypadá, že je to od… - Mojí sestry.
To je od ní velmi pozorné, že to tady na tebe čeká.
Určitě něco, aby ses tu cítil víc jako doma.
Mimochodem, dnes jsi položil pár výborných otázek.
Děkuji, pane.
Rádo se stalo.
A Wingrave…
chci, abys věděl, že v této místnosti můžeš klást otázky bez obav.
Nejen o studiu.
O čemkoli.
Jsem tu, stejně jako ostatní zaměstnanci školy,
tak jestli máš potřebu si promluvit,
budeme poslouchat.
Chci říct, že v tom nejsi sám.
Děkuji, pane.
No, nebudu tě zdržovat.
Jan 16:22.
Je to krátké, slibuju, ale už několikrát mi to pomohlo.
Jan 16:22
„Tak i vy nyní máte zármutek;
opět vás však uvidím
a vaše srdce se bude radovat
a vaši radost vám nikdo nevezme.“
Wingrave!
Už je skoro čas!
Půjdeme dolů?
Wingrave!
Potíže začaly, jak potíže obvykle začínají.
Nehodou.
Tak to aspoň bylo nazváno.
Wingrave!
Milesi!
Wingrave!
Můžeš spát dole.
Dík.
- Jsem rád, že jsi OK. - Jo.
Proč jsi to udělal?
Co?
Proč jsi skočil?
Jen hledám ten správný klíč.
Cože?
Neskočil jsem.
Spadl jsem.
- Viděl jsem tě skočit. - Spadl jsem.
Jo, tak…
jestli budeš něco potřebovat,
jsem tu pro tebe, kámo, dobře?
Dobrou, Milesi.
Otče Stacku!
Co je, pane Banksi?
Boj!
Hej, přestaňte!
Přestaňte!
Wingrave!
Hoopere!
Zde.
- Dobrý? Můžeš dýchat? - Ano.
Dobře, zvednu tě.
Díky bohu.
Uvolni si kravatu.
To je ono.
Dobře, všichni zpátky do třídy.
Běžte, všichni.
Takže tys to začal?
Ukřivdil ti nějak?
Řekl ti něco?
Něco, co tě naštvalo?
Podívej, Milesi…
Chci ti pomoct, ale ty musíš pomoct mně, abych to pochopil.
A nejen mně, ale i Hooperovým rodičům.
Mohli by požádat o vyloučení.
A ředitel je bude chtít obměkčit.
Ale…
už jsem učinil pár kroků a promluvil si s ředitelem.
A dal jsem jasně najevo, že tvá duševní pohoda je moje zodpovědnost
a priorita.
Od této chvíle.
Ale Wingrave…
tímhle nic nevyřešíš.
Chápu, čím si procházíš.
Nebo možná ne.
Možná ne, tak…
mi to řekni.
Buď můj učitel.
Všichni někdy děláme příšerné věci.
To se očekává. Je to od začátku naší součástí.
Ale ten pocit lítosti,
ta vina,
ta strašná vina
pálící v hrudi, ta…
ta nás v Božích očích odlišuje.
Nikdo z nás není bez viny.
Až na duši, která ještě nebyla počata, a na zvířata.
Jako tamhle Pidge.
Jen ti jsou bez viny.
Tak to potom nebylo fér, že?
Co nebylo?
Co Ježíš udělal těm prasatům.
V tom příběhu o démonech.
Možná ne.
Cesty Páně jsou nevyzpytatelné.
Je to klišé, já vím, ale…
pravdivé.
A smrt je třeba oplakávat,
ne se jí bát.
Ty ses s ní musel vypořádat…
mnohem víc, než by dítě tvého věku mělo.
Mnohem víc.
Jsou na lepším místě, Milesi.
Všechno nevím, ale…
tohle vím.
Jsou na lepším místě.
Nevrátí se.
Obávám se, že ne.
To taky není fér.
Ne, není.
Proč se vrací ti špatní…
a oni ne?
Pane Wingrave…
chcete k tomu něco říct?
Cokoli?
Mám v úmyslu vás vyloučit, mladý muži. Opravdu.
Ale otec Stack…
No, otče, nechám vás to říct.
Wingrave…
Milesi.
To, co jsi udělal, nelze minimalizovat…
nevyhneme se tomu tím, že o tom nebudeme mluvit nebo že tě vyloučíme.
Půjde to s tebou.
Rozumíš? To…
To zůstává.
A lítostí
nebo projevením lítosti
tohle jen tak nezmizí, nebudu ti lhát, ale je to první krok
k jakémusi rozhřešení.
K milosti.
Vím, že sis toho dost vytrpěl.
Nelitujte mě.
Tvoji rodiče a tvoje vychovatelka.
- Víc, než bychom mohli pochopit. - Ne.
A váha toho všeho může způsobit, že člověk udělá hrozné věci, i když nechce.
- Může to utlačovat a nutit páchat věci… - Nejsme k tomu nuceni.
Náš kaplan tím chce říct,
že začneme s omluvou a pak můžeme pokračovat.
Má pravdu ohledně vašich zvláštních okolností,
ale musím trvat aspoň na omluvě.
Proboha, aspoň to je potřeba.
Mluvte!
To zvíře je mrtvé kvůli vám, Wingrave.
Zemřít neznamená odejít.
Cože?
Lituji.
Já vím, že ano, Milesi.
Já vím a taky vím, že…
- ty a já… - Lituji, že jsem neudělal něco horšího.
Neuřízl mu hlavu, nevytáhl vnitřnosti nebo že jsem ho nespálil.
Lituji, že jsem neudělal něco horšího.
Tak jo.
Dejte mi k telefonu jeho strýčka, prosím.
ŘEDITELNA
Promiňte, otče.
Já…
Potřeboval jsem najít váš klíč.
To je vše.
A tak byl důvod Milesova vyloučení nesnadný definovat.
Ukázalo se, že ho vyloučili kvůli zranění,
nehodě, zločinu,
rvačce
a nakonec ještě…
za vzdor.
Nikdo nerozuměl tomu, proč to všechno udělal.
Jen dopis od Flory, doručený v den, kdy přijel, a zapomenutý na internátu,
nabízel možné vodítko k tomu,
proč se tak moc snažil o to, aby byl poslán domů.
POJĎ DOMŮ
„Pojď domů.“
Hotovo.
Dobře, za chvilku přijdu.
Půjdou zpátky do domečku?
Později.
Dobře.
Jako ze škatulky!
- To ses naučil… - Na internátní škole.
Jo. Je to profesionální.
Co takhle naučit to tvoji sestru? Bude myslet, že je to úžasné.
- Ale… - Prostě úžasné.
Co děláte?
Zdá se, že Hannah má dnes volno.
- Paní dala dětem práci. - Jo.
Fakt?
Pěkný.
Jak jim to jde?
Perfektně.
- Na tohle bych si mohla zvyknout. - Já nevím. Připadám si líná jako veš.
Tak to přiznej.
- Ráda si na chvilku odpočineš. - Asi jo.
Jen nerada vidím, když je někdo trestá.
Nejsou jediní, kdo do chodby tahá bláto, však ty víš.
Když tě vidím, jak pochoduješ směrem k domu, už se natahuju pro mop.
Zaprvé…
vždycky si očistím boty, abys věděla. A zadruhé…
nezamkli ji snad do šatny?
Z toho je nemůžeš vinit. Vzhledem k tomu, co ztratili, bizarnost se očekává.
Nemůžeš je pořád omlouvat.
Hele, ty po nich uklízíš, Owen je krmí, Rebecca…
Rebecca je rozmazlovala.
Ale tahle…
- jim nasadila nucené práce. - Ale no tak.
Co?
Zabírá to.
Na mě to zabralo.
Podívej na mě teď. Jsem zářící pochodeň reformy.
Díkybohu. Jsi hvězda.
- Ano. - Hannah?
- Gin s tonikem? - Ne.
Ne, díky. Pro mě ne.
Gin je smutný drink.
Owene…
- Co říkáš na vychovatelku? - Drby.
Co? Jen křesťanská starostlivost.
Tak jo, fajn.
Jak bys ji ohodnotil na škále od nuly po Američanku?
- Američanka. - Američanka.
Tak to by bylo.
Ale možná až moc hezká.
Myslíš, že je hezká, Owene?
Jamie!
Podívej na něj!
Neschopný slova.
Nemůže odpovědět.
Bly romantice moc nesvědčí.
- Jen se bavíme. - Já vím, ale přesně tak to začíná.
Neboj. Mám oči jen pro tebe, Hannah.
Užijte si pauzu, dámy.
Málem bych zapomněla.
V kuchyni na zdi je prasklina. Přišla by ses na to pak podívat?
Kde přesně?
U krbu směrem ke stropu. Nemůžeš to minout.
Podívám se na to.
Skvělá práce! Jen tak dál!
Floro, tys uklidila! To je od tebe milé.
Není zač.
Dala jsem vám všechny věci do skříně a do komody.
Zlobíte se?
Tyhle jsem taky našla.
Já je nerozbila. Vážně.
- Takhle už byly. - To nic.
To nic.
Omluv mě na minutku.
Jsi v pořádku?
Děti…
tě vyčerpají.
Jo.
No, vlastně lidi.
Všichni.
Proto preferuju rostliny.
Snadno se s nimi vychází.
A když se mi nějaká nelíbí
nebo když se na mě divně podívá, vždycky ji můžu…
víš?
Tak jestli chceš radu ohledně výchovy dětí…
začala bych asi tam.
A je to.
Jde to, ne?
Jo.
Já tady brečím třikrát, možná čtyřikrát denně.
Pětkrát, abych byla upřímná.
Jak myslíš, že tyhle podělaný rostliny zalívám?
Ze své nekonečně hluboké studny neutěšitelných slz.
Takhle.
Proto jsem tu práci dostala.
Zvládáš to skvěle.
Děkuju.
Kdykoli.
Tak jo.
Zpátky do práce.
Hlavu vzhůru, Poppins.
Kam jdeš?
Zpátky na zahradu. Vytrhat ještě trochu plevele.
Chceš volno za dobré chování?
Hezké odpoledne, drahá Jamie.
Drahá?
Ne, moc ne, jinak přijdou a odvedou tě pryč.
Kdo?
Jídelní policie.
Za ublížení solí.
Panebože.
Ty jsi tak milý, Owene. Proč tu pusu otvíráš?
Slečno Claytonová?
Můžeme si promluvit?
Jo, jasně.
V soukromí.
Zvládneme to, ne?
Jo.
Rezidence Wingravů.
Haló?
Takže?
Rád bych se omluvil.
Za všechno.
Že jsem vás zamkl v šatníku, za ten nepořádek na chodbě.
Za všechno, ale hlavně za to, že jsem se choval jako dítě.
Když jsem s Florou, občas zapomínám.
Páni.
To je…
Myslím, že Floře slečna Jesselová moc chybí.
Tak hrajeme malé hry, aby se necítila smutně.
Je to tak vyčerpávající.
Starat se o děti.
Ten malej zmetek.
Hej.
Ten malej sráč.
Je to jen dítě.
Zabiju ho.
- Přísahám Bohu… - Ne. Je to jen pár květin.
Tak to je potom v pořádku.
- Malý kluk nařezal pár kytek. Co na tom? - Nebyly připravené na řezání!
Hele, já…
Mám své způsoby a nechci, aby mi tu někdo vrtal.
Ne, máš pravdu.
Máš pravdu.
Promluvím s ním.
Jasně.
Hele, můžeme se vrátit k tomu, kdy ses chovala bláznivě
a já tě uklidňovala?
Deset minut, jasný?
Chci vidět vyčištěné zuby, umyté ruce a vás v pyžamech!
Fajn den?
Skvělý den.
Teď…
mám pro děcka malé překvapení, jestli se chcete přidat.
Ne, to nemůžu.
- Jste v pořádku? - Jo, jen poslední dobou špatně spím.
Myslím, že půjdu spát.
- OK. - Dobrou, drahá.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Tak jo, vy dva, seřaďte se!
Pyžama jsou v pořádku.
Teď vaše ruce.
Dobře.
Jasně. Zuby.
Vedli jste si skvěle…
a za odměnu…
můžeme hrát hru.
Jakoukoli hru chcete.
Ale než bude pozdě, budeme v posteli, že?
Nesmíme moc pozdě vycházet z pokojů.
Nebudeme.
Na schovávanou?
Tak jo, na schovávanou.
- Souhlasíš, Milesi? - Prosím.
Deset, devět, osm…
sedm, šest…
pět, čtyři…
tři…
dva, jedna.
Připravit, pozor, už jdu!
Tady doufám nejste.
Tohle křídlo je mimo hru.
Dobře?
- Mám vás! - Ježíši, Milesi!
- Mám vás. - Já mám hledat vás a tady…
Začnu počítat a teď se poběžíte schovat vy.
Najdu vás.
Uber!
Jedna!
Dva! Tři!
- Čtyři! - Milesi!
- Pět… - Ne, konec hry!
- Sedm! Osm! - Milesi!
Devět!
Milesi!
Floro!
Piky piky, konec hry!
Hej.
Sakra.
Zavolám sakra policii!
Já…
Zavolám sakra policii!
Dani.
Není mi moc dobře.
- Bože. - Viděla jsem ho.
Přísahám Bohu.
V okně.
Ten stejný chlap jako včera.
Zamknu dveře.
Hej!
To nic! Jsi v pořádku! Probral se!
- Díkybohu. - Probral se.
- Dobrý bože. - Probral se.
Probral se.
Překlad titulků: Leona Filipová