EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Min elskede og jeg lå…
…under den store grædepil.
Men nu jeg alene ligge må…
…og græde ved træet.
Jeg synger: "Åh, pile-hvile"…
…ved træet, der græder med mig.
Jeg synger: "Åh, pile-hvile"…
…til min elskede vender tilbage.
DET NORDLIGE CALIFORNIEN 2007
Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Maden bliver snart serveret, men først…
…har bruden bedt mig holde tale.
Jeg troede, det var gas!
Hvorfor bede om sådan en katastrofe
til sit eget bryllup?
Men hun forklarede: " Nej, du godeste. Ikke til brylluppet,
til øvemiddagen."
Til prøvemiddagen, for himlens skyld!
Jeg må kræve min ret som lettere bedugget englænder med jetlag
til at sige min ærlige mening.
For jeg vil advare jer alle.
I unge mennesker har ingen anelse om,
hvad I går ind til.
Åh…
Skræmmende statistik.
Vidste I, at næsten halvdelen af alle ægteskaber
ikke ender med skilsmisse?
Det betyder, at der er stor risiko for, at I er sammen, til døden skiller jer.
Og det er det foretrukne resultat.
I sandhed at elske en anden
er at acceptere, at det slid, der følger med,
er langt bedre end smerten ved at miste.
Og det var dét.
Det var alt.
Og skræmmer det jer så meget, som det skræmmer mig, siger jeg "løb".
Smut ud og tag stoffer på en strand på Bali,
hengiv jer til et åndeligt liv.
Løb, mens I har chancen. I er unge og stærke.
Verden er…
-Jeg mener det. Vi nægtede at bo her. -Hun nægtede.
Jeg vidste ikke, man kunne bo her.
Der er tre suiter på slottet, og Jack ville bo her.
-En enkelt nat. -Før bryllupsrejsen.
Bare i morgen. Efter receptionen. Så kunne vi vakle op.
Jeg sagde: "Ikke efter de historier."
Vent, bare historierne? Har du ikke set hende?
Kors, nej! Så jeg en død nonne vandre grædende rundt,
-blev vi ikke gift her. -Det er bare en historie.
Det var et kloster i nogle årtier omkring 1940'erne.
Det er en del af pakken. De kræver ekstra for spøgelseshistorien.
Jeg elsker spøgelseshistorier, men jeg vil ikke sove i en.
Vores bryllupsrejse gik til Irland.
De sagde, vi skulle passe på Seamus, staldknægten.
Åh, Seamus.
Hans hoved var blevet knust, da en hest sparkede ham.
-Spøgelseshistorier er værre med børn. -Det giver lidt ekstra, ikke?
Jeg har en historie.
Altså…
…den er ikke min.
Den tilhører en, jeg kendte.
Og den er ikke helt kort.
Vi har vist tid nok, og…
…vin nok.
Hvorfor ikke?
Godt, så. En spøgelseshistorie.
Og husk, at historien ikke er min,
men den er fuld af spøgelser i alle afskygninger.
Og gør ét barn historien
endnu værre…
…hvad siger I så til to?
Den unge lærerinde var efter eget valg enlig.
Hun tog til London for personligt at besvare en annonce…
…indrykket af lord Henry Wingrave
angående hans unge nevø og niece, som behøvede en au pair.
En fuldtidsstilling. Med eget værelse
i hans fædrene hjem i Essex.
Et stort, godt sted
afsides på landet.
-Er du miss Clayton? -Sig bare Dani. Hej.
Sid ned.
-Du er lærer? -Ja.
Det var jeg.
-Fjerde klasse. -I Staterne.
Har du været i England længe?
Omkring seks måneder.
Seks måneder? Og i den tid har du…
Jeg har forelsket mig i London.
I guder.
Te? Kaffe?
Nej tak. Jeg har ikke vænnet mig til teen endnu.
Jeg plejer at få den i en kande fuld af isterninger.
Og citronskiver.
Det er noget helt andet her.
Ja, det er det.
Du har ikke erfaring som au pair?
Altså…
…jeg har stor erfaring med børn, mr. Wingrave.
I et klasselokale, men dette er fuldtids, og du skal bo der.
-Det er faktisk derfor, jeg søgte… -Børnene er skønne.
Enestående. Min niece og min nevø. Enestående børn som sagt.
Men de er begge to en udfordring.
Min nevø Miles er kommet hjem fra kostskolen i utide.
Han behøver struktur
og disciplin mere end nogensinde.
Må jeg spørge, hvorfor han kom hjem? Semestret er…
Du skal undervise ham,
så han ikke kommer bagud. Der kan din undervisningserfaring være nyttig.
Det samme med Flora,
min niece.
Hun skal også undervises.
Der stod i annoncen, det er på landet?
I Bly.
Min families hus på landet.
Børnene er vant til Bly. De…
…kom der i ferierne med deres forældre…
…før de gik bort.
Godset er et stort, godt sted.
Der er nogle få andre ansatte. En kok, en gartner. De bor i byen.
En husholderske bor der, men børnene vil alene være dit ansvar.
Tilkald mig kun i nødstilfælde. Jeg har uhyre travlt.
Jeg forstår.
En af mine særlige opgaver på skolen var faktisk
at tage mig af børn med udfordringer, og en af dem havde mistet…
Hvad er hagen?
Hvabehar?
Hagen. Hvad er du?
Tredive?
Midt i tyverne?
Gad vide…
…hvad hagen er?
Du er yngre end de fleste ansøgere. Hvad får en kvinde i din alder
til at opgive sit liv for at tage sig af andres børn?
Ovenikøbet et liv i Amerika. Og så på fuld tid.
Det virker helt ærligt sært på mig.
Det virker også sært på mig.
Annoncen, altså.
En fuldtidsstilling på et smukt gods med to enestående børn.
Jeg så den for seks måneder siden.
Da jeg kom til London. Og jeg har set den hver måned siden.
Jobbet burde være let at besætte.
I hvert fald som du beskriver det.
Du har nok ret.
Hvad er hagen?
Det er spørgsmålet.
Tak.
Hej, James.
Jeg ved, jeg ikke fik jobbet, og det er fint nok.
Men det var mit livs mest akavede samtale.
Så lad os skåle på det, mr. Wingrave.
Eller skal det være i te?
Så…
…nu kan du godt sige det, ikke?
Jeg er virkelig nysgerrig.
På hvad?
Hagen.
-Nej. -Nej, kom nu!
Tja…
…fantasi vel.
-Ingen ønsker jobbet. -Helt ærligt. Slet ingen?
Vi fandt en for en tid.
Sidste sommer.
En lovende, ung kvinde.
Børnene kunne lide hende.
Og så…
Hun døde vel egentlig.
Det var helt ærligt hendes egen skyld. Hendes eget valg rent faktisk,
men hun døde på ejendommen,
og folk er overtroiske, specielt på landet.
Nu er det en god historie.
Disse små børn i det kæmpe hus med deres døde forældre.
Og nu deres døde guvernante.
Selvom forældrene døde udenlands. Selvom guvernanten tog sit eget liv.
Så, ja. Historien løber foran jobbet. I det mindste hos alle bureauerne.
Så ingen vil have jobbet. Overtro…
…fantasi.
Hvad med dig? Hvad var din hage?
Jeg kunne…
…ikke bo hjemme mere.
Har du nogensinde undervist 25 unger?
Nej, det har jeg absolut ikke.
Tja…
…man bliver glad for dem. Man elsker dem.
Selv de værste af dem.
Det sker bare.
Og man prøver at hjælpe…
…men de er for mange…
…og man er selv for lidt, så man…
Der stod to børn i annoncen.
Jeg kender ikke detaljerne, men jeg kan håndtere børn.
Måske kan jeg gøre en forskel.
Jeg kunne gøre en forskel.
En virkelig forskel.
Med kun to.
Jeg så, at stillingen var…
…fuldtids og med værelse.
Så slog det mig. De havde mistet nogen.
Jeg forstår døden.
Jeg ved, hvad tab er.
Jeg bliver i England lidt længere. Meget længere faktisk.
Jeg har fået job.
Ja, med prøvetid til mindst slutningen af sommeren.
Men det kan vare ret…
Nej. Det er længere, end jeg sagde, men jeg har fået job.
Det gør jeg ikke.
Jeg løber ikke fra noget.
Det sårer mig, at du siger det.
Du ved, det sårer mig.
Nå…
…du kan få fat i mig i huset.
Jeg ringer, når jeg har nummeret.
Jeg elsker dig, mor.
-Miss Clayton? -Ja.
-Owen. -Hej.
-En fornøjelse. -Rart at møde dig.
-Lad mig … Lad os tage den. -Ja.
-Jeg har en del tasker. -Det er fint. Tak.
Tak.
Beklager. Veje på landet.
-Hvor længe sov jeg? -Et stykke tid.
-Er du stadig på USA-tid? -Nej.
Jeg har ikke sovet så meget på det sidste.
Vandrehjem er ikke så afslappende.
Der er meget roligere herude.
-Det er smukt. -Er det?
-Hvad? -Jeg er ikke længere sikker.
Jeg er født i Bly. I byen altså, ikke på godset.
Jeg slap væk for en tid. Var i Frankrig en overgang.
-Hvad? -Jeg var i lære som kok.
-Og jeg troede, du bare var chauffør. -Nej, kun af og til, når Henry spørger.
Jeg er faktisk en elendig chauffør.
Men ikke en ringe kok.
-Hvorfor kom du tilbage? Fra Frankrig? -Familie.
Jobbet betaler regningerne, mens jeg er her, og så er jeg tæt på.
-Der er værre steder at sidde fast. -Jeg har aldrig kunnet lide Bly.
Folk her, de fleste af dem, er født her og vil dø her.
Byen er ét stort sort hul.
Man hænger let fast.
Du godeste, er det…
Som sagt er her masser at elske.
Må jeg stige ud og gå resten af vejen?
Jeg synger: "Åh, pile-hvile"
Ved træet, der græder med mig
Jeg synger: "Åh, pile-hvile"
Til min elskede vender tilbage til mig
Sikke en vidunderlig sang!
Hvilken sang?
-Den, du lige sang. -Du er miss Clayton! Det må du være.
Åh, du er så køn.
Jeg sagde til Miles, du ville være køn. Så pragtfuldt!
Du må være Flora.
Forskrækkede jeg dig?
Slet ikke. Du er ventet. Jeg er så glad for, du er her.
Mrs. Grose vil gerne møde dig. Og Miles.
-Og Owen og Jamie. -Jeg har nu mødt Owen.
-Hvornår? -I bilen på vej hertil.
Hvad er dog det?
Åh, det her?
Bare en fjollet ting. Lige et øjeblik.
-Sikke en skøn sø. -Nej, lad være.
Det er en stinkende gammel dam.
Og der er igler i den. Frygtelige små vampyrlignende ting
og de fæleste biller.
Hvem behøver den dam, hvad? Der er så meget andet og bedre.
Det er så pragtfuldt at møde dig.
Miles! Hun er her!
-Og hun er kønnere, end jeg troede. -Det er hende!
Hej, Miles.
Rart at møde Dem, frue.
Åh, sikke en gentleman. Og du må være mrs. Grose.
-Hej! -Undskyld.
Kors, jeg var langt væk.
-Jeg hedder Dani. -Godt at møde dig. Hannah Grose.
Jeg ser, du kom helskindet frem.
Gik turen fint?
-Åh, den var perfekt. -Vidunderligt. Owen er en fin ung mand.
Fin ung mand.
Lad os gå indenfor. Miss Clayton glæder sig nok til at se huset.
-Åh, ja. -Godt, så kom med.
-Så… -Kald mig Dani.
Sludder.
Børn, I kalder hende miss Clayton, som vi aftalte.
Der var intet umiddelbart ubehageligt ved Bly.
Intet ildevarslende. Det var præcis, som lord Wingrave beskrev.
Et stort, godt sted.
Det åbnede sig og bød hende velkommen hjem.
Det er foyeren,
og den er så pragtfuld.
-Den er smu… -Kom med!
Det er køkkenet, og det er så pragtfuldt.
Og det er Owen.
Han er kok,
-og han er pragtfuld. -Så pragtfuld.
Hej, allesammen.
-Hej, igen. -Hej!
Hej, Flora.
Denne vej.
Alle malerierne er originale, så de er altså håndmalede,
og de er så pragtfulde.
Det er klasseværelset.
Det er…
…kedeligt.
Her er de smukke trapper, men man må ikke løbe på dem.
Man kan falde og komme til skade. De er hårde. Meget hårde. Kan du se?
Mrs. Grose siger, de er fæle ved knæene, men jeg har ingen problemer.
-Smukt! -Ja. Et skønt sted. Paradis for børn.
Men pas på trapperne, de er fæle ved knæene.
Her boede vores forældre.
-Der går vi ikke ind mere. -Nej. Alt er tildækket.
Det er lukket i øjeblikket.
Og tildækket, men nedenunder er det hele bare så pragtfuldt.
-Lad miss Clayton nette sig lidt. -Naturligvis.
-Men så skal hun se statuehaven. -Hun skal nok se det hele, Flora.
Vi ses, når du er kommet på plads.
Når du er klar, må vi vise dig resten.
Flora!
Jeg kommer.
Åh!
Undskyld. Må jeg komme ind?
Ja. Naturligvis.
Men bank på en anden gang.
Naturligvis.
Jeg ville bare sige, vi alle er glade for, du er her.
Og give dig det her.
Ikke meget, det ved jeg.
En lille ting, så du føler dig velkommen.
Tak.
Den er meget smuk.
Jeg gør mig færdig, så ses vi om lidt, okay?
Naturligvis.
Tak.
Er den god nok?
Jeg har ikke gennemskuet te endnu.
Den er fin, søde.
Middagen er serveret.
Hold da op!
-Værsgo. -Tak.
Owen laver de bedste middage.
Han lavede engang en makaroni- og ostesandwich,
som var guddommelig.
Hvad bringer en ung amerikaner som dig til England? Og så til Bly?
Åh, jeg ville bare gerne se verden.
Hvad synes du om det indtil videre?
-Bly? Eller verden? -Jeg vil til Australien.
Eller Florida, for det hedder jeg næsten.
Det er rigtigt.
-Her er bare så smukt. -Ja.
Jeg ved, jeg siger det konstant, men jeg har intet bedre ord.
-Jeg har et par forslag. -Tys, Owen.
-Han nyder at irritere mig. -Hun nyder, jeg gør det.
Spiser du ikke med?
Ikke i aften, skat. Jeg skal hjem til min mor.
Skuffende.
Du lyder ligesom hende.
Har hun det bedre?
Meget.
Bedre for hver dag.
Godt.
Godnat, din dejlige unge dame.
Og godnat til dig, Flora.
I guder, den mand.
Velbekomme.
Bor han hos sin mor?
Hun betyder alt for ham.
Derfor kom han hjem fra Paris. Hun blev vist alvorligt syg.
-Det gør mig ondt. -Han siger, hun er i bedring.
Det siger han, men han går tidligere og tidligere nu.
Han spiste ellers med hver aften.
Måske er hun rask nok til at spise, så han skal nå hjem og lave mad til hende.
Du har sikkert ret, skat.
Hvad? Skal du ikke spise?
Åh, jo.
-Jeg spiser senere. -Okay.
Jeg giver dig nogle fif.
Tak.
Jeg vil ligne en nisse.
En boblenisse.
Så er du godt på vej.
Hvad?
Det er ret fjollet, ikke?
Jo, du er en meget fjollet pige.
Hvor har du det fra?
-Hvad? -Sommerfuglespændet.
Åh.
Miles gav mig det.
Det var forkert af ham.
Hvorfor det?
Fordi det ikke tilhører dig.
Hvem tilhører det så?
-Miss Jessel. -Hvem er det?
Den anden.
-Før dig. -Jeg…
Det beklager jeg.
Jeg … Det beklager jeg.
Jeg tog fejl. Det er faktisk fint.
Må jeg komme op nu?
-Må jeg lege med dukker? -Ja, i et kvarter, okay?
Jeg har gået på alle de skoler, du kan forestille dig.
Virkelig?
Selv kostskole engang, som dig.
Jeg ved, det kan være svært.
Det er ikke så galt.
Tja…
…du er jo hjemme nu, ikke?
Du kan tale med mig om alt.
Om skolen.
Hvad der skete der.
Jeg lover, jeg har hørt alt.
Det er pænt af dig.
Godnat, Dani.
Godnat.
Mrs. Grose synes, du burde kalde mig miss Clayton.
Kunne du ikke lide den?
Hvabehar?
Sommerfuglen.
Åh, jeg…
Altså Flora…
-…blev vist lidt ked af det. -Hun er altid lidt ked af det.
Selvom hun ikke indrømmer det.
Men hun nyder, du er her.
Det gør jeg også.
Tak, fordi du bød mig velkommen.
-Sengetid! -Og jeg er færdig.
Perfekt timing.
-Er det mig? -Nej, tosse. Du er dig.
Det er bare en dukke.
Touché.
-Hvem er alle de her? -Det er selvfølgelig dukker.
Du har mange dukker, frøken,
og vi skal lære at rydde dem op, før vi går i seng, okay?
Læg hende tilbage.
Hun skal…
…blive der.
Nu er I alle blevet puttet.
Så er det sengetid.
Det er skønt, du er her.
Tak, Flora.
Men du må love mig noget.
Selvfølgelig.
Du må love mig
at blive på dit værelse.
Gå ikke ud om natten.
Bliv i sengen til om morgenen.
Det kan jeg nok ikke love.
Men det er en god regel for dig og din bror.
Men det skal du.
Okay.
I hvert fald i nat.
Nu skal du sove.
Au pairen var rastløs den nat.
Det var, som Flora sagde.
Værelserne var større om natten,
som om huset havde taget en dyb indånding, da solen gik ned,
og holdt vejret til næste morgen.
Det var ikke kun sådan indendørs.
Når hun så ud, var terrassen og alting, plænen og resten af haven
og alt, hun kunne se af parken, fyldt med en stor tomhed.
En tomhed, der indbød til at blive udforsket.
Den smager fint.
Sikke en smuk dag.
Jeg bliver aldrig træt af det her sted.
-Hvad er der galt? -Jeg er meget vred på dig.
Miss Clayton!
Se, hvad jeg fandt!
Du gik ud af værelset i nat, selvom du lovede at lade være.
-Miss Clayton! -Hvordan ved du det?
Du skal blive på værelset.
Kom og se!
-Hvorfor? -Så hun ikke ser dig.
Hvem?
Damen.
Hvilken dame?
-Damen i søen. -Flora.
Flora, se.
Miss Clayton,
se!
Jeg har været lærer i ni år, Miles.
Det er næsten hele dit liv.
I al den tid har børn forsøgt at skræmme mig på alle måder,
og ved du, hvad jeg opdagede?
Jeg er meget modigere, end folk tror.
Inklusive mig.
Jeg prøvede ikke at skræmme dig. Jeg vidste, du ikke blev bange.
Gjorde du?
Selvfølgelig. Det vidste jeg fra starten.
Gjorde du også sådan i skolen?
Drillede?
Lavede narrestreger?
Narrestreger siger mig ingenting.
Din onkel fortalte om dine problemer i skolen.
Talte du med min onkel?
Ja da. Han ansatte mig.
Spurgte han til os?
Han talte udelukkende om jer to.
Han savner jer begge.
Meget.
Nej, han gør ej.
Jo da.
Skal vi ringe og spørge ham?
Au pairen var knust over drengens smerte.
Men som vejret i Bly var hans humør letomskifteligt.
Som det skiftede mellem sol, skyer og regn uden varsel,
skiftede også børnenes humør.
Som om tiden og naturen havde hemmelige love…
…kun for dem.
Der er hun.
De slap væk fra mig.
Nej, jeg tager den. Sid ned.
Slap af.
Hvis det er muligt.
Hallo?
Hvad skal vi have?
-Pølser og kartoffelmos. -Hallo?
Hallo?
Flora, lad være.
-Hvem var det? -Ingen idé. De lagde på.
-Igen? -En til?
-Der har været en del telefonfis. -Nok forkert nummer.
-Tak. -Det var så lidt.
Miss Clayton.
Tak.
Gartneren præsenterede sig ikke for den nye au pair.
Hun ænsede hende knapt nok.
Behandlede hende, som havde hun altid været der.
De andre antog bare, at de allerede havde mødtes,
og oprigtigt talt
virkede det sådan på au pairen, da hun traf den unge kvinde.
Hvem fandt på at fodre gremlinerne?
Vi er ikke gremliner!
Vi er meget artige børn.
Virkelig?
Jeg ved nu ikke.
Owen, hvad siger du?
Åh…
Det er svært at sige.
Jeg må sprøjte vand på dem for at være sikker.
Sådan her?
Værsgo.
-Værsgo. -Du er en stjerne. Tak.
Arbejdede nogen…
…på grunden i dag? En håndværker måske?
Nej, det tror jeg ikke.
For jeg så en fyr
på brystværnet, da jeg gik ind.
På brystværnet?
Ja.
-Næppe. -Jeg har ikke været deroppe.
Hvorfor skulle du? Er du sikker på, du så nogen?
Helt. Jeg vinkede, men han vinkede ikke igen.
Her kommer af og til vandringsmænd. Folk, der vil se haven.
-De er frække, men på brystværnet… -De kan kun komme derop via huset.
Man skal igennem den gamle fløj. Og hvor går vi ikke hen?
Den gamle fløj.
Det var nok indbildning.
Skal du ikke spise?
Nej, jeg har spist. Jeg nyder bare selskabet.
Du skal smage det her.
Lad være, Flora.
Åh. Fandt du nogen?
-Nej. -Åh.
Det gjorde jeg ikke, men jeg fandt nogle…
-Undskyld. Forstyrrer jeg dig? -Åh, nej. Slet ikke.
Hvad fandt du?
Det er Flora.
-Åh, Flora… -Jeg har set flere af dem.
Du må ikke dømme dem.
Ikke efter det, de har gennemlevet.
Mr. Wingrave fortalte vel om deres forældre.
Kun, at de er døde.
For to år siden nu.
Miles var kun otte og Flora seks.
Det er hårdt nok at bære for to børn, men når man så ved…
…hvad der siden skete.
Din forgænger.
-Miss Jessel? -Ja.
Rebecca.
Kors. Rebecca. Stakkels Rebecca.
Hun var…
Hun var en klog, ung pige.
Ambitiøs og intelligent.
Godhjertet.
Men…
…der var en mand. Hvilket er det eneste, der kan knuse en kvinde sådan.
Alle verdens laster forklædt som dens dyder.
Nå, jo mindre snak om ham des bedre.
Ved du, han flyttede?
Med en pæn sum af Henrys penge og staklens hjerte.
Han stjal en del. Langfingret.
Og at se hende i dagene op til.
Så knust.
Så tom.
Hun var væk, længe før hun gik ud i søen.
Flora fandt hende.
Og Jamie fandt Flora.
At høre hende fortælle…
Rebeccas lig i vandet.
På maven.
Og lille Flora…
…stod forstenet…
…og stirrede.
Jeg…
Jeg plejede at blive generet af børnenes larm…
…når de løb rundt og råbte og lavede ballade.
Men i ugerne efter det med miss Jessel…
Stilhed har aldrig virket så frygteligt.
Og nu…
Når jeg nu hører dem græde eller…
…råbe og skrige…
Kors, det er den smukkeste lyd i verden.
-Undskyld. -Nej.
-Det er okay. -Kors, se mig lige.
Det er en talisman.
Floras lille leg, der skal beskytte os alle.
Os! I guder, disse børn.
De prøver begge på hver deres måde, tror jeg.
Jeg burde gå tilbage. Owen og Jamie tager hjem for i dag.
Jeg kan passe børnene til sengetid, hvis det er?
Hvad er stearinlysene til?
De døde.
Jo ældre jeg bliver, des flere kommer der.
-Det gør mig ondt. -Ingen grund til det.
Jeg har været og er en meget lykkelig kvinde.
Godaften, miss Clayton.
Sengetid.
Er det?
Det tror jeg ikke.
Ikke flere julelege, Miles.
Kan du lide lege, Dani?
Ikke ved sengetid.
Det er ellers det bedste tidspunkt.
Vær nu ikke sær, Miles!
Han er så sær af og til.
Og du…
…søde pige…
Fantasi.
Jeg elsker…
…din fantasi.
Og alle her i huset er så heldige…
…at du bruger den til at beskytte os.
Men lov mig…
…at når du beskytter os…
…passer du først på dig selv.
Gå ikke op på brystværnet.
Okay.
Det er du faktisk.
Hvad er jeg?
Så pragtfuld.
Godnat, søde pige.
Åh…
Undskyld! Du skal huske at rydde dem op. Jeg vil nødig ødelægge…
Hvor skal hun være i nat?
I huset eller under kommoden?
Miss Clayton?
Jeg var lige på vej.
Der er en elektrisk vifte i Floras skab.
Jeg kan ikke sove uden den.
Det er rigtigt. I mit skab.
Vil du hente den? Jeg beklager meget.
Åh. Naturligvis.
Så … her.
Hun kan sove hos dig i nat.
Okay, lad os lede.
-Den er her ikke! -Den må være under noget tøj.
Okay.
Venner.
Ingen julelege, sagde jeg. Luk op!
Åbn døren!
Åbn den!
Jeg prøver!
Miles!
Jeg prøver!
Flora!
Den sidder fast. Vi prøver virkelig.
Okay, det … er ikke sjovt. Åbn døren.
Vi må finde nøglen. Den sidder altså fast.
-Vi beklager! -Nøglen er i låsen, Flora. Drej nøglen.
Nej! Vi kan ikke finde den!
Jeg mener det.
Åbn døren!
Miles!
Flora?
Åbn døren!
Nej!
Åbn døren!
Venner!
Luk mig ud!
Undskyld.
Vi er så kede af det.
I seng!
Det var et uheld.
I seng! Nu!
Undskyld.
-Du må ikke være vred. -Vi taler om det i morgen.
Var I udenfor?
Tekster af: Pia C. Hvid