De ce era așa târziu?
- E amanta dvs.? - Erați beat?
Cine e femeia?
Scuze, dar nu sunt demn de întrebările astea.
Am fost în două misiuni în Irak, în echipa de deminare.
Eram instruiți să fugim înspre bombe.
Am văzut o mașină arzând, am fugit către ea. Ați fi făcut la fel.
Toți vrem să facem bine.
Dacă ni se ivește ocazia, de multe ori o facem.
- Ați rămas cu traume? - Vreo relație anterioară?
Promovați agresiunea?
Din ce motiv v-ați aflat acolo?
Nu știu cine v-a agresat când erați mici,
dar întrebările voastre nu sunt constructive.
Vă apreciez interesul,
dar femeia implicată în accident nu candidează la președinție.
Vă cer să-i respectați intimitatea. A avut mult de suferit.
Ultimul lucru de care are nevoie e să fiți la ușa ei.
În regulă. Dl primar are un program încărcat.
Vă mulțumesc pentru timpul acordat și pentru munca dvs.
Ne vedem la Fish Fry.
Asta cu „domnița la ananghie” e trasă de păr.
Alt salvator alb, tocmai ce-i lipsea omenirii.
Știm că albii sunt nașpa,
- …dar ăsta e… - Sexy.
Voiam să zic „convingător”, dar l-aș linge pe gât.
Pardon.
Tati! Da, am terminat.
Da, e bine acasă.
Da, abia aștept petrecerea. Te iubesc. Pa!
Știi că nu poți veni cu însoțitor la eveniment, nu?
Eu nu aduc însoțitori.
E sexy, dar suntem doar prietene.
Când e nunta?
Depinde de momentul nominalizării,
dar am stabilit trei date posibile.
Și am aflat că localul care ne place are o anulare.
Deci, ar putea fi a patra. Sau a treia.
Vestea bună este că am ales o temă în culori.
Scuze c-am întrebat.
Complexul industrial pentru nunți este o mizerie.
Monogamia nu e ceva natural.
Monogamia nu e naturală?
Bună, Annie! Sunt mama. Îți amintești de mine?
Mă bucur că-ți comanzi mâncare,
dar cine cheltuie 118 dolari pentru ceva de la Chipotle?
Sună-mă!
Nu.
- Bună! Sunt Dale. - Știu. Dar ăsta e locul lui Sadie.
Locul este al lui Sentinel, nu al lui Sadie.
Ai zece secunde să spui ce i-ai făcut.
N-am făcut nimic. E la New York.
La strângerea de fonduri. Trebuia să se întoarcă. Dar unde e?
Opt, șapte…
Am petrecut trei luni la Boko Haram. Nu mi-e frică de tine.
…trei, doi…
O să mă mut, dar numai pentru că ai un parfum agresiv.
- Grace? - De ce ți-a luat Dale locul?
De ce ești tot la New York? De ce încă n-am răspunsuri?
- Bună! Și tu îmi lipsești. - Nu schimba subiectul.
Urmăream ceva. Ceva cu potențial uriaș.
Acum, nu mai știu. Și nu pot vorbi acum.
- Sadie, ce naiba se întâmplă? - E ceva personal.
- Bine. - Încă îți pasă?
Mai puțin, dar am un interes. Spune-mi!
Bine. În regulă.
Ți-am încălcat una dintre reguli.
De fapt, prima ta regulă. A fost o prostie și o regret.
Dar s-a întâmplat și n-am putut să-ți spun
fiindcă, deși suntem prietene, te venerez și…
Futu-i! Nu-mi spune că tu și Mocasini…
Bruce m-a scos din autobuz.
Asta nu trebuia s-o afle nimeni. Mie de ce mi-ai spus?
- M-ai obligat. - Eu nu oblig pe nimeni.
Ce-i spun lui Kimberlyn? Mâine are petrecerea de logodnă.
Rahat! Am uitat complet.
Inventează tu ceva. Trebuie să închid.
Voi fi acolo la alegerile primare. Nu-ți face griji.
Bine. Pa!
Nu te duci la alegerile primare, așa că nici nu te gândi.
- Dar… - Am de făcut proiectele
rămase de la tine cu lista de donatori.
- Bruce, nu… - Dacă sursa se confirmă
și atașatul a fost concediat din motive suspecte,
- …vor afla. - Nu. Nu poți face asta.
Sursa începea să aibă încredere în mine.
Sursa nu te sună pe tine.
Sursa sună cel mai influent ziar de pe planetă.
Nu le confunda.
Deci, îi lași să mă controleze?
Vei avea ocazia să-ți pledezi cazul la audierea disciplinară.
Phil de la Resurse Umane îți va trimite detaliile.
Deci… aici am ajuns?
Viitorul meu e în mâinile lui Phil.
GRĂTARUL ANUAL - FISH FRY
Mulțumesc! Mulțumesc foarte mult!
Pe tine te recunosc! Vino aici!
De la Comic Con, nu?
E una reușită!
Nu e niciun panou cu preferata mea.
Cum să-și facă auzit mesajul?
Știi vreo persoană de culoare de peste 40 de ani?
Mesajul preferatei tale n-are efect aici.
- Și mesajul băiatului-pește are? - El e celebru.
Scuză-mă, voi lua un interviu în exclusivitate.
Kimmie Kendrick. Măiculiță!
Speram să te văd aici.
Mă bucur să vă văd, reverend Vaughn.
O știu pe această tânără de când era atâtica.
Ne cam contrazicem în politică,
dar familiile noastre se cunosc de mult.
Vreau să v-o prezint pe…
Kimberlyn Kendrick, Liberty Direct News. Materialele tale sunt excelente.
- Mulțumesc. Două porții de bulete. - Imediat.
Ați devenit faimos, dle primar.
Da, aș fi vrut să fie datorită politicii mele,
dar mă mulțumesc și cu asta.
Nu prea vă cunoaștem politica sau ce anume susțineți…
- Dle primar… - E în regulă.
…mai ales cei din Carolina de Sud. Ei nu știu cine sunteți.
Felicity Walker și-a petrecut jumătate din campania trecută în biserici de negri.
Cu tot respectul, domnule, dar dvs. unde ați fost?
Dacă vreți ca votanții de aici să vă cunoască, aveți nevoie de mine.
Ai moștenit asta de la tatăl tău. Arta dură a negocierii.
Ce spuneți, dle primar?
Ce spuneți?
Da. Seamănă bine cu ea.
- Mezeluri? - Îi dai una și lui Felicity?
- Probabil vorbiți mereu. - Vrem mult să știm. Îți place de Walker?
E… Îmi plăcea de ea, dar acum…
Alegerile primare din Carolina de Sud sunt poimâine?
Mă surprinde că te-au scos de-acolo.
Da, mama ta zicea că o să fii pe drum până la alegeri.
- Te-ai apucat iar de necrologuri? - De ce nu ești pe drum?
Hai să mâncăm!
E ceva temporar.
Mă întorc imediat.
Sadie.
- Haide! O să întârziem. - Da.
- Nu știi unde e Sadie? - A rămas la New York. Îi pare rău.
- Mai multă vodcă pentru mine. - Ești cam alcoolică, știai?
Ești cumva o Kardashian?
- E splendid! - Mersi.
- A venit fetița tatii! - Tati!
Kimmie!
- Emanuel Kendrick. Bine-ați venit! - Grace Gordon Greene.
- Bună! Lola. - Bun-venit!
Kimberlyn nu mi-a spus multe despre voi,
fiindcă abia are timp să sune acasă.
Am lucrat din greu, așa cum m-ai învățat, tati.
Cu folos. Ți-am urmărit relatarea de-aseară.
- De câte ori? - Doar de șase ori.
Mă rog, șapte.
- Eric! Sunt Lola. Felicitări. - Mă bucur să te cunosc.
- Grace. Felicitări! - Încântat!
- Bună! - Bună!
- Putem vorbi? - Da, sigur.
- Ai palmele transpirate. Ce se întâmplă? - Da.
- Am emoții. - Nu e nevoie.
Am spus deja „da”.
- Am o idee. - Bine.
Dacă nu-ți place, n-o facem. Fără niciun stres.
Bine.
Mă gândeam
ca, în loc de petrecerea de logodnă de azi,
să facem… nunta?
Scuze. Ce?
Mai știi când ai vrut să fugim în Vegas,
iar eu am zis că vreau ceva special?
- Da. - Acum e ceva special.
Noi, în casa tatălui tău, cu familia și prietenii apropiați.
Nu mai e nevoie de listă cu sarcini
și scăpăm de certurile cu mama din cauza florilor.
Eu nu mă certam. The Pierre nu era bun.
Ideea este că, dacă nu-ți place, n-o facem.
Vreau doar să te fac fericită.
Dacă așa nu pot, atunci…
- Mă face. Și tu la fel. Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Am o întrebare.
Nu e Vera Wang. Dar cred că o să-ți placă.
Uită-te în dulap!
Stai! Deci, o facem, nu?
Ba bine că nu! Hai să ne căsătorim!
Zelda! Bună! Ce fetiță cuminte!
Tocmai a lins în cur un Rottweiler.
Îți arunc și eu un os.
Ai înțeles?
Știu că ești supărat pe mine,
dar, dacă m-ai lăsa să-ți spun ce-am găsit în documente…
Parcă ți-am spus să renunți la anchetă.
- Ne descurcăm noi. - Da, știu. Dar sunt foarte aproape.
Bine. Să zicem că publici povestea. Cu toate detaliile.
Ceva ce nu s-a mai văzut de la dosarul Steele încoace.
Cine o să te creadă?
Dreapta o să spună că te-ai culcat cu unul din staff.
Iar stânga o să spună că ai fost fosta iubită disprețuită.
- Ieșim prost, oricum. - Dar sunt fapte, adevăr…
Nu mai există adevăr.
Știi câtă lume are încredere în ceea ce citește în ziare,
alea care încă există?
Șapte la sută. Șapte.
Dacă ei nu cred în noi, ce se alege de democrația noastră?
Sunt de acord cu tine. Ai dreptate.
Dar… nu crezi că dramatizezi prea mult?
M-am cuplat cu un organizator.
N-am provocat un război sub pretext fals.
M-ai mințit. M-ai mințit, Sadie.
- Știi că am fost toxicoman, nu? - Da.
Nu Coca-Cola, nu băutură. Droguri.
Pe cel mai jos nivel în sistemul de caste al drogaților.
Trebuia să mor, dar m-am dus la terapie.
Acum am familie și carieră pe care nu le merit.
Știi ce i se spune mai întâi unui toxicoman?
Primul lucru de care orice drogat are nevoie dacă vrea să rămână în viață?
Sinceritate.
După tot ce-am făcut ca să te sprijin… N-o să fac asta.
- Dă-o naibii! - Bruce! Stai puțin.
- Haide! - Vreau să te întreb ceva.
Dacă Dale nu te-ar fi văzut, mi-ai fi spus?
Probabil că nu. Nu.
Da. Exact.
- Eric? - E tata.
Intră!
Cum arăt?
Arăți perfect.
Nu-mi vine să cred că facem asta. Crezi că e o nebunie?
Nu. Și nici ea n-ar crede asta.
- Alo? - Sadie?
Grace?
De unde ai numărul ăsta?
Ți-ai uitat hanoracul în autobuz.
- De ce îmi umbli prin lucruri? - Ți-am spălat rufele. Cu plăcere.
Tu ești cea care a scris un număr necunoscut
pe un șervețel, care implora să fie apelat.
Am avut încredere în tine, iar tu vrei să-mi furi știrea.
Ce naiba, Grace?
Ce să-ți fur? Am apelat un număr.
Apelează numerele tale!
E în mâna mea, deci e al meu. Vrei să-mi spui ce se întâmplă?
Bruce le-a zic celor de la Resurse Umane de Mocasini
și urmează o audiere disciplinară unde se va decide dacă mă dau afară.
- Rahat! - Da. E rău.
- Sunt o idioată. - Ba nu.
Adică ești, dar… Îmi pare rău.
Știi ce?
Mai bine îți dau ție materialul
decât să-i las pe ăia să mă calce în picioare.
Ia un pix! Îți spun tot.
- Bună! Te caută fotograful. - Te știu cumva?
Sunt Grace. Te așteaptă toată familia.
Nu pleca nicăieri!
- Mă sabotezi? - Trebuie să mă întorc la hotel.
Nu poți pleca! N-am tăiat tortul!
De când îți pasă ție de tradițiile nunților?
Nu-mi pasă. Îmi pasă de tort.
Haide! Am văzut cum ți-au dat lacrimile la jurăminte.
Dansezi, aștepți tortul, te cuplezi cu fratele lui Kimberlyn.
- Da. - Recunoaște, ești mișcată.
Da. Sunt mișcată.
Felicitări! Ești om.
Fetelor, m-am măritat!
Complet măritată.
- Și beată. - Și oarecum adorabilă.
- Mă bucur c-ați venit. - Și eu.
Păcat de Sadie. Hai să facem o poză!
Sadie!
Pleacă!
- Vrei să vorbim? - Nu.
Cred că…
Cred că am dat-o în bară, mamă.
Îmi pot pierde slujba.
Scumpo…
Cineva a zis că viața începe abia după ce ai o criză la serviciu,
ești foarte umilită în public și apoi concediată.
Cine spune asta?
Nu cred că a zis cineva asta.
Ba da. Cred că a fost Maya Angelou.
Bruce spune că am pus în pericol întreaga noastră democrație.
Stai așa... Ce-a zis? Ești cea mai onestă persoană pe care o cunosc.
- Te rog. Nu sunt o Cercetașă. - Mai știi ce ai făcut
după ce tatăl tău ți-a pierdut banii de facultate la poker?
M-am uitat la Nevestele din New York
și m-am gândit să mă angajez în industria alimentară.
Nu. După aceea.
Am scris un eseu.
Ai scris un eseu premiat și ai câștigat o bursă.
Cu scrisul te-ai salvat atunci. Scrie ca să te salvezi acum.
N-ai avut nevoie de tatăl tău. Și n-ai nevoie de Bruce.
Ce-aș putea scrie?
Găsești tu ceva. Așa cum faci mereu.
- Omule, mersi c-ai venit! - Mulțumesc.
Mulțumesc. La revedere.
Nu-mi vine să cred că puiul meu s-a căsătorit, în sfârșit.
Ba s-o crezi! Te iubesc.
Nu credeam că va veni și ziua asta.
Iar tu… ți-ai făcut mama mândră în seara asta.
Mulțumesc, Barbara.
Îmi poți spune „mamă”.
Bine, mamă!
O să te obișnuiești.
Mergeți și odihniți-vă. Mâine urmează altă zi importantă.
Ai dreptate. Ar trebui să mergem la culcare.
Bine. Veniți încoace!
- La somn cu voi! Vă iubesc. - Te iubesc.
- Ne vedem dimineață. - Mersi pentru tot.
- Mergem? - Nu le-ai văzut pe Grace și pe Lola?
E târziu, dar mă întrebam
dacă știi cine a fost dat afară din stafful lui Walker.
Ai datele de contact?
Da.
Când a fost asta?
Bine. Și ce legătură are ea cu partea financiară a campaniei?
Da.
Ia-ți adio de la știrea asta, Sentinel!
- Alo. - Știu că nu vrei să fii reporter la mine,
dar să nu vii la conferința mea de presă? Doare.
Nu puteai să faci parodia aia înainte să mergem la presă?
Te-am sunat mai devreme, dar aveai mesageria plină.
Rahat! Trebuia să-mi fi dat seama!
Tu ești singurul în telefonul meu cu număr de Topeka, Kansas.
- Sunt flatat. - Am fost fascinată mereu de Kansas.
Asta n-am mai auzit.
Acolo s-a născut Noul Jurnalism.
Truman Capote, Cu sânge rece, și Dwight Eisenhower.
I-am vizitat casa părintească din Abilene.
Tocilară!
Mulțumită unei avalanșe de donații în urma articolului tău,
- …acum îmi permit secretar de presă. - Felicitări!
Știe că mă suni?
Te-am sunat să-ți spun că dau un interviu
prietenei tale de la Liberty, despre accident.
- N-am vrut să crezi… - Ești mort pentru mine.
Glumesc.
Ești competitor acum. Vorbește cu Kimberlyn.
- E onestă. - Da.
Dar să-mi dai mie mai întâi orice știre,
altfel scriu un articol urât.
Nu glumesc.
- Pot să te întreb ceva? - Despre accident? Neoficial?
Bine. De ce ai făcut-o?
Răspunsul standard ar fi că așa am fost instruit la Marină.
Dar... nu știu.
Aveam nevoie să simt ceva, știi?
Înțeleg.
N-o să intru prea curând într-o mașină în flăcări, dar înțeleg.
După moartea soției mele, m-am simțit amorțit,
o umbră a celui care eram, trecând așa prin lume,
trăgând de timp.
Acum nu mă mai simt așa.
Mersi pentru asta.
Doamne! În sfârșit, un răspuns sincer.
O să te oblig să declari asta oficial într-o bună zi.
Mai vedem.
O să închid.
Baftă la interviu și la alegerile primare.
Să nu spui nimănui că am spus asta.
Bine. Ne mai auzim.
Un flirt în noapte cu un candidat.
- Exagerezi. - Mai lasă-mă!
Ai stat în poala lui McGovern toată campania din 1972.
Richard Ben Cramer s-a îndrăgostit de toți candidații din '88,
ba chiar și de Gephardt.
Îl crezi pe idiotul ăla?
Nu crezi că Theodore White a vrut ca Bobby Kennedy să câștige?
Vocea lui Bobby avea o legătură psihică cu Rolling Stones.
Cu toții o voiam.
Ați încălcat orice regulă, ați futut tot ce mișcă
și ați ajuns eroi.
Dar aventura mea cu un organizator? Da, o să distrugă democrația.
M-am săturat!
Bravo! Ești furioasă.
Acum, canalizează-ți furia.
Legendarul editor de la New York Times, Abe Rosenthal, a zis cândva:
„E OK să te fuți cu elefanții. Dar nu cu tot circul.”
Asta înainte să dea afară o reporteră fiindcă s-a culcat cu sursa ei.
Dar băieților ce le-a spus? Aveau voie să fută elefanții?
Nu le-a spus nimic, deoarece, chiar dacă le spunea sau nu,
băieții puteau fute pe cine voiau.
Urăsc să văd că, la Hollywood, jurnalistele obțin informații prin sex,
iar jurnaliștii își folosesc mereu mintea
și moralitatea nepătată pentru a găsi povestea.
De fapt, este chiar invers.
Noi trebuie să facem toate astea și ceva în plus.
Renunțăm la viață pentru slujbă și ni se cere să fim celibatare,
citind cereri pentru acces la informații în camerele de hotel.
Nu spun că nu am greșit.
Am greșit și îmi asum. Înțeleg de ce am ajuns aici.
Voi răspunde bucuroasă la orice întrebare.
M-am gândit că merită să vă prezint istoria și ipocrizia.
Ai spus cuiva de relația ta anterioară cu secretarul de presă
când te aflai în autobuzul Carolinei Bennett?
- Nu. - Dar după ce ai trecut la Walker?
Ar fi trebuit să-i spun lui Bruce mai devreme despre un potențial conflict.
Dar n-am făcut-o, fiindcă am știut
că marginea de eroare e zero în cazul jurnalistelor,
mai ales al meu, fiind deja stigmatizată de „Scarlet E”.
Dezavantaj emoțional.
Sadie, noi luăm în serios orice declarație sau conflict,
mai ales de natură sexuală.
N-am lăsat niciodată ca această relație să-mi afecteze munca.
Niciodată.
Am muncit și mai mult ca să evit orice asemănare
cu tratamentul preferențial, să am informații exacte,
să pun întrebări grele, chiar dacă incitam pe Twitter
sau răneam un candidat onest,
fiindcă iubesc această meserie.
Cred în jurnalism și în misiunea noastră.
Indiferent de decizia de azi, așa voi crede mereu.
Mulțumim. Asta e tot.
Vă mulțumesc.
- Bună dimineața, soțule. - Îmi place cum sună.
Fir-ar! Trebuie să mă îmbrac.
- Ești sigură? Prânzul e la 11:00. - Prânzul? Ce prânz?
De care tu și mama ziceați aseară.
Habar n-am despre ce vorbești, iubitule.
Când mama a spus „mâine urmează altă zi importantă”,
iar tu ai zis „ai dreptate”.
Am crezut că știai despre ce e vorba.
Credeam că vorbește despre interviul meu cu primarul din Kansas.
- De unde să știe ea asta? - Credeam că i-ai spus tu.
- De unde să știu eu de prânzul ăsta? - Bine. Începem din nou.
- Bună dimineața, soție. - Eric...
Avem un prânz azi.
Unchiul Bill și mătușa Margie n-au ajuns aseară.
Avionul aterizează într-o oră…
O să-i văd după interviu.
Nu durează. Gary e răcit, deci trebuie să mă pregătesc…
Nu cred că-mi faci asta tocmai acum.
Nu cred că-mi faci tu mie asta, acum.
Când ai lucrat nonstop ca să devii asociat,
te-am susținut până la capăt. Și acum?
Munca mea nu contează?
- Trebuia să-mi spui. - Trebuia să-mi spui de prânz!
Oficial, am uitat de nenorocitul de prânz.
E în regulă. Du-te și fă-ți treaba.
Dar întoarce-te la mine cât mai repede, da?
Bine. Promit.
Bună dimineața!
Nu credeam să te trezești așa devreme.
Dacă tot ești aici, m-ai putea ajuta.
Am atâta mâncare de pus pe masă.
Barb… Mamă.
Trebuie să ies un pic.
- Cum adică să ieși? - Am un interviu.
Ți-ai programat un interviu la o zi după nuntă?
Practic, l-am programat după petrecerea de logodnă,
- …fiindcă n-am știut că… - Drace! Păpică!
Gary, te poți ocupa de apeluri?
- Da. - 'Neața, frumusețe!
Uită-te în jur, omule!
Spune-le că am nevoie de iluminat complet
și că ajung în 30 de minute. Bine.
Scuze, dar e ziua alegerilor primare.
Am un interviu în exclusivitate. Asistentul meu e răcit.
Ți-am spus eu. Nu-i așa că ți-am spus?
- Ce? - Ce să-i spui?
Nu poate trăi așa după ce faceți copii.
N-o să le priască nepoților mei.
Ce faci? Încetează!
Dacă vreți să vorbiți și să nu mă băgați în seamă, atunci…
Vrei să ți-o spun direct? Nicio problemă.
Mamă.
Trebuie să-ți pui ordine în priorități. Repede.
Nu asta și-a dorit fiul meu de la o soție.
Așa e?
Ce tot vorbești? Încetează!
E grozav! Să nu dea impresia de dezbinare.
Da, mereu uit de partea asta. Dar e grozav.
- Cum a fost la petrecerea de logodnă? - S-a transformat într-o nuntă surpriză.
Glumești! Te-ai căsătorit? Minunat! Felicitări!
Da, am făcut-o.
- Am fi putut reprograma. - Nu. E în regulă.
Eric așteaptă pe cineva din familie.
Dar tu ți-ai rearanjat programul ca să poți veni aici.
Și e ziua alegerilor primare.
- Începem? - Tu ești șefa.
Bun-venit la alegerile primare, în direct alături de Liberty Direct News,
aici în Carolina de Sud.
Sunt Kimberlyn Kendrick Jordan, cu un interviu în exclusivitate
cu unul dintre candidații democrați implicați în subiectul zilei.
Eu plec.
Îți mulțumesc pentru petrecere și îmi pare rău pentru divorțul iminent.
- Pardon? - Uite care-i treaba, băiete!
Mi-ai mințit prietena aseară.
Jurămintele pe care le-ai scris… Să fii alături de ea,
s-o iubești, s-o aperi, s-o protejezi ca pe o nenorocită de țară,
tu, singurul soldat din armată.
Doamne! Tremuram toată. Te-am crezut.
Vorbeam serios.
Da.
Dar acum, după eșecul tău de poveste… Dumnezeule!
Mi-am amintit un lucru despre tine care e adevărat.
Nu știi nimic despre mine.
Știu că ai cerut-o pe Kimberlyn în ziua când pleca spre Iowa.
Da, fiindcă am vrut să-mi fie soție.
Bine, asta înțeleg.
Dar era cea mai importantă zi din cariera ei, iar tu ai stricat-o.
Ai făcut pipi pe ea ca un cățeluș disperat.
Așa e și la aniversările ei?
Nu. Pe ea o pun pe primul loc mereu, iar ea pune munca pe primul loc.
Da, idiotule! Știai asta de la început.
Dacă voiai s-o schimbi, de ce ai mai cerut-o?
- O iubesc. Nu vreau s-o schimb. - Atunci, respectă-ți jurămintele.
La bine și la rău, în bogăție sau sărăcie…
Sau când mama ta e o javră înțepată.
- Ai grijă! - Scuze.
Dar…
Ai dreptate. Scuze.
Și dacă nu mă iartă?
Măcar ai încercat.
- Aici erai! - Bună!
Stai să-ți dau numărul.
Când mai vii pe aici, mă poți suna.
E în regulă. Nu e nevoie.
Îmi strâng lucrurile.
Pleci la Charleston azi.
Fă-mi un material de introducere despre Carolina de Sud până să aterizezi.
Intru iar în campanie?
Bruce, mulțumesc mult.
Nici nu știi cât apreciez că ai luptat pentru mine.
N-am luptat. Am votat împotrivă.
Dar Ellen m-a respins,
iar Phil, după ce ți-a văzut articolele, a decis că munca nu ți-a fost afectată.
Deci, te întorci în autobuz.
Walker l-a adus pe Benji Newman ca director la Comunicare,
așa că tratezi direct cu el. Ai înțeles?
Benji e adus doar când campania e în criză.
Ai înțeles?
Am înțeles.
Tu ziceai că, dacă orice reporter care face prostii este concediat,
toată redacția ar trebui închisă.
Am spus eu asta?
De asta colaborăm bine.
Tu ai zis-o. Ne băgăm în rahat,
ca niște jucării stricate care nu-și găsesc locul.
Cu diferența că, de câte ori intru pe ușa aia,
simt marele privilegiu în ceea ce facem.
Mulți ți-au dat șanse pe care nu le meritai.
Slavă Domnului că au făcut-o, fiindcă ești al naibii de extraordinar,
iar lumea e un loc mai sigur câtă vreme vocea ta se aude.
Păcat că nu crezi despre mine că aș merita aceeași iertare.
Bruce, am terminat cu scuzele.
Benji?
Doar nu mă ignori?
Fiindcă jurnaliștii devin bănuitori.
- Grace. - Da.
Am 15 minute pentru mine zilnic, iar în alea 15 minute
iau o pauză de la întrebări stupide puse de reporteri idioți.
Cei de față se exclud, desigur.
Nu te rețin prea mult. Nu durează.
Campania Walker a făcut
multe schimbări în staff în ultimele două săptămâni.
- Asta e întrebarea? - Ce se întâmplă?
Campaniile evoluează. Ești veche în domeniu, ar trebui să știi.
Nu te da superior! Campaniile ratate evoluează.
Candidata ta e în față în Carolina de Sud
și, din ce se vede, totul e OK.
Dar în ultima săptămână au fost concediați următorii:
un operator video, doi organizatori
și acel planificator drăguț care poartă mereu șapcă.
- Vorbim neoficial? - Dacă trebuie.
Fără comentarii.
Și acum?
Te căsătorești, iar ei îi dau soțului o cheie
fără permisiunea ta.
A garantat Lola pentru mine.
Am făcut o greșeală...
când te-am cerut în căsătorie.
Rahat!
Nu. Nu voiam să spun că…
Mă refeream la… moment.
N-ar fi trebuit să aștept până în ziua plecării tale.
Am avut o mie de zile la dispoziție ca să te cer și am vrut,
dar am așteptat momentul perfect care n-a venit.
Apoi, trebuia să pleci
și m-am speriat.
M-am speriat că o să te pierd.
Nici eu nu vreau să te pierd.
Asta e bine. Mă bucur că avem asta.
Toată ziua m-am întrebat: „Unde om fi greșit?”
Poate nu ne-am interesat destul unul de altul.
Apoi, mi-am zis că poate am eu ceva.
- Nu… - Nu. Nu mă refeream la vină.
Nu te las să scapi așa ușor.
Poate nu m-am interesat de mine.
Credeam că, dacă mă căsătoresc, o să am mai mult timp.
Apoi, în dimineața asta, cu mama ta…
Vorbesc eu cu ea.
Nu.
Vorbesc eu cu ea.
Nu greșește în totalitate.
Nu știu cum va merge.
Căsătoria n-a rezolvat problema.
Ci ne-a arătat mai clar că avem o problemă de rezolvat.
Deci…
Noi cum rămânem?
Căsătoriți.
Bună! Sunt Josie.
Nu pot răspunde. Vă rog să lăsați un mesaj.
Mulțumesc.
Josie! Sunt eu, Lola.
Nu știu ce program ai sau ce faci,
dar mă gândeam, dacă vrei,
să ieșim la…
Nu știu, o întâlnire.
E penibil oare?
Dă-o naibii! Penibilul e noul mișto.
Da, sună-mă! Sună-mă.
EXIT-POLL: SENATOAREA FELICITY WALKER CONDUCE ÎN CAROLINA DE SUD
Sfinte Sisoe!
Sadie… se pare că Walker va câștiga în Carolina de Sud.
Benji mi-a dat cu flit. Asta înseamnă că ai mirosit ceva.
Cum a fost azi? Ești încă angajată?
O clipă.
- M-am întors! - Da! Intră!
Doamne!
Echipa de proiecte speciale de la Sentinel are gestația unei lame.
- Nu știu ce înseamnă asta. - Noi trebuie să-i întrecem.
Cum adică „noi”?
Împărțim materialele.
Eu iau lista cu donatori și documentele FEC,
iar tu ai putea încerca să obții acordurile de confidențialitate.
Distracția mea preferată.
- Dacă mai ai slujba, încă suntem… - Rivale. Da.
Nu e prima oară când ziarele noastre își dau informații
de interes public.
- Pentagonul. - Snowden.
- Panama. - Ancheta ProPublica.
Jurăm pe Pentagon?
Ne spunem totul. Publicăm simultan în mod controlat.
Sadie, asta-i treabă serioasă.
Crezi că Ben Bradlee și Punch Sulzberger n-au jurat?
Tatăl meu a fost de față. Îți garantez că n-au jurat.
Slavă Domnului că nu suntem băieții din autobuz! Par plictisitori ca dracu'.
DUPĂ VOLUMUL „CHASING HILLARY” DE AMY CHOZICK
Subtitrarea: Dan Butuza