- Mit csinált olyan későn? - A szeretője?
- Részeg volt? - Ki az a nő?
Elnézést! Nem válaszolok ilyen kérdésekre.
Irakban szolgáltam, ahol bombákat hatástalanítottunk.
Gyakorlatilag bombák felé rohantunk.
Láttam, hogy ég egy autó, és odafutottam. Talán önök is ezt tették volna.
Higgyék el, mind jót akarunk tenni. És ha ott a lehetőség, úgy is teszünk.
Poszttraumás stressze van?
- Volt már vele kapcsolata? - Támogatja a háborút?
Miért volt ott tegnap? A nővel találkozott?
Ahogy látom, nem volt gyerekszobájuk. Ezek a kérdések nem konstruktívak.
Nézzék! Köszönöm az érdeklődést!
De az a nő az autómban nem szeretne elnök lenni.
Ezért kérem, hagyják őt békén! Elég sok ez így is neki.
És azt meg végképp nem szeretné, hogy bekopogtassanak hozzá.
Jól van, a polgármester úrnak sűrű a napja.
Nagyon köszönöm, hogy idefáradtak, és azt, amit csinálnak.
Találkozunk a halsütésen.
Kivagyok, ha egy nő bajba kerül.
Ő is csak egy fehér megváltó. Ez kell a világnak?
Aláírom, hogy a fehér ember a föld szégyene, de ő itt...
Szexi!
Én ezt nem mondhatom, de falnám a nyakát.
Elnézést!
Szia, apa! Igen, most végeztem.
Igen. Jó itthon lenni.
Igen! Várom az estét! Szeretlek! Szia!
Ugye tudod, hogy nem hozhatsz be senkit az eseményre?
Nem is akartam behozni. Josie-val csak kavarunk.
Mikor lesz az esküvő?
Hát kiderül, ha majd meglesz a jelölt. De már ki is néztünk három dátumot.
Vagyis lehet, hogy a helyszínen van lemondás,
így lehet, hogy be kell tennünk egy negyedik dátumot is, még nyitott.
Mindegy. Az a lényeg, hogy megvan a színpalettánk.
Ez tök para. Úgy értem, ez az esküvőipar jó nagy faszság.
- Ja, és a monogámia természetellenes. - "A monogámia természetellenes?"
Szia, Annie! Az anyukád vagyok. Emlékszel rám?
Örülök, hogy rendesen eszel,
de hogy képes valaki elkölteni 118 dollárt egy ebédre?
Hívjál vissza!
Foglalt!
- Helló, a nevem Dale. - Tudom, ki vagy. Ez Sadie helye.
Ez a hely itt a Sentinelé. Nem Sadie-é.
- Tíz másodperced van. Mit csináltál vele? - Nem csináltam semmit, New Yorkban van.
Walker adománygyűjtőjén. Ma itt kéne lennie, miért nincs?
Nyolc, hét...
Képzeld, három hónapot ültem a Boko Haramban. Nem ijeszt meg.
Három. Kettő.
Jó, keresek másik helyet. De csak azért, mert a parfümje nagyon agresszív.
- Grace? - Miért jött Dale a helyedre?
Miért vagy még New Yorkban? Miért nem tudok én még erről?
- Szia! Nekem is hiányzol! - Ne tereld a témát!
Az van, hogy egy témán dolgoztam. Ami elég ütősnek tűnt.
De most nem igazán tudok beszélni róla.
- Sadie! Mi a fene van veled? - Ez magányügy.
- Oké. - Így is érdekel?
Kevésbé, de ne kímélj! Csak mondd már el!
Rendben. Jól van.
Dióhéjban: megszegtem az egyik szabályodat.
Vagyis megszegtem az első számú szabályt. Hülyeség volt, és már megbántam.
De megtörtént, és nem akartam elmondani,
mert hiába vagyunk barátok, én így is valahol istenítelek, és...
Francba, kérlek, ne mondd, hogy Makkoscipő...
Bruce leszedett a buszról.
Tudod, hogy ez soha, sehol nem mehet ki? Miért mondtad el nekem?
- Te erőltetted úgy! - Én nem erőltettem semmit.
Most mit mondjak Kimberlynnek? Holnap van az eljegyzési buli.
Fenébe! Elfelejtettem.
Ki kell találnod valamit. Csak most el kell indulnom.
De az előválasztásra időben visszajövök. Nyugi!
Jól van. Szia!
Dehogy mehetsz vissza, ne is kérdezd!
A nyomozócsapat átveszi tőled Walker támogatóinak listáját.
- Bruce, nekik nincs... - Ha a forrásunk igazat mond,
és tényleg kirúgtak valakit érzékeny okok miatt,
- rá fognak jönni. - Ezt nem teheted!
- A fickó kezdett megbízni bennem! - A fickó nem téged választott.
Hanem a legbefolyásosabb hírújságot a világon.
- Ezzel legyél tisztában! - Akkor csak így elengeded a kezem?
Kimagyarázhatod magad a fegyelmi meghallgatásodon.
Phil a HR-től elküldi a részleteket.
Szóval akkor ennyi?
Phil dönt a jövőmről?
Oké.
LÁNYOK A BUSZON 1. ÉVAD 5. RÉSZ
PERCY WASHINGTON ÉVES HALSÜTÉSE
Köszönöm! Annyira kedvesek!
Hé! Ismerem magát! Jöjjön csak!
Comic Con, igaz? Mehet egy szelfi!
HAYDEN WELLS GARRETTET ELNÖKNEK
A csajnak egyetlen táblája sincs kirakva. Hogy jut így el az emberekhez?
Látsz itt feketéket negyven fölött? A "csaj" az itteniekkel nem rezonál.
- Sellőfiú talán igen? - Ő híresség.
Ha megbocsájtasz, kérek egy exkluzívot.
Kimmie Kendrick! Atyavilág! Reméltem, hogy látlak ma itt.
Nagyon örülök, Vaughn tiszteletes.
Ismerem őt ilyen kicsi kora óta.
A politikában nem mindig értünk egyet, de a családjaink régi jó barátok.
- Hadd mutassam be önnek... - Kimberlyn Kendrick, Liberty Direct News.
- Kiválóak a riportjai. - Köszönöm!
- A puffancsból kérek. - Már adom is.
Elég népszerű lett, polgármester úr.
Hát bárcsak a politikám miatt lenne, de azzal főzünk, amink van.
Mert nem is tudunk eleget a politikájáról, vagy az álláspontjáról.
- Polgármester úr! - Tudom. Értem.
Különösen itt, Dél-Karolinában nem ismerik a programját.
Felicity Walker legutóbb meglátogatott több fekete egyházat is.
De tisztelettel kérdezem: ön hova ment?
Hogy a szavazók megismerhessék, ahhoz én kellek.
A mindenit! Mintha apádat hallanám! Ő aztán el tudta adni magát.
Mit szól, polgármester úr?
Benne van?
Azta!
Hát ez tényleg olyan, mint ő.
- Felvágottat? - Adnál egyet Felicitynek?
- Biztos gyakran beszéltek! - Ez annyira érdekel: szereted Walkert?
Hát, régebben szerettem, de már...
Nem most lesz a dél-karolinai előválasztás?
Meglep, hogy leszedtek a buszról.
Igen, anyukád azt mondta, a választás végéig maradsz.
- Megint nekrológokat írsz? - Miért nem vagy a buszon?
Jól van, együnk!
Csak átmeneti.
Nemsokára visszamegyek.
Jaj, Sadie!
- Gyere, elkésünk! - Bocsi!
- Nem láttad Sadie-t? - New Yorkban ragadt. Nagyon sajnálja.
- Több vodka jut nekem. - Nem vagy te alkoholista, Grace?
Te Kardashian vagy?
- Ez gyönyörű. - Köszönöm!
- A kicsi lányom itthon van! - Apa!
Gyere, gyere, gyere!
- Emmanuel Kendrick. Isten hozta! - Grace Gordon Green. Helló!
- Üdv! Lola. - Üdvözlöm!
Mondanám, hogy Kimberlyn sokat mesélt önökről, de még hívni sem nagyon szokott.
Mert sokat dolgozom, ahogy tanítottad, apa.
Nem hiába. Megnéztelek tegnap.
- Hányszor nézted meg? - Csak hatszor. Jó. Hétszer.
- Szia, Eric! Lola vagyok! Gratula! - Nagyon örülök.
- Grace. Gratulálok! - Örülök.
- Szia! - Szia!
- Beszélhetünk? - Igen!
- Izzad a tenyered. Mi a baj? - Igen.
- Ideges vagyok. - De miért vagy ideges?
Már igent mondtam.
- Oké, szóval, van egy ötletem. - Oké.
De ha nem tetszik, egyáltalán nem muszáj, nem akarlak kényszeríteni.
Értem.
Arra gondoltam,
mi lenne, ha az eljegyzési buli helyett ma egyből megtartanánk az...
esküvőt?
Egy pillanat! Mi van?
De emlékszel, amikor Vegasban akartál esküvőt?
És én mondtam, hogy legyen különleges?
- Igen? - Ez most különleges!
Itt vagyunk apád házában, itt a család és a barátaink.
Ezt mind lehúzhatjuk a listáról,
és nem kell többé veszekedned anyámmal a virágokról.
Nem anyáddal volt a gond, a petúniát eleve elvetettük.
A lényeg az, hogy ha nem szeretnéd, nem erőltetem.
Azt szeretném, ha boldog lennél. De ha nem akarod...
- De igen. Tudod. És szeretlek. - Én is szeretlek.
Egy kérdés...
Ha nem is Vera Wang, de szerintem imádni fogod.
Nézz be a szekrénybe!
Várj, bébi! Akkor belevágunk?
Még szép, hogy belevágunk! Esküvőnk lesz!
- Zelda! Szia, kislány! Hát szia! - Most nyalta szét egy rottweiler seggét.
Dobok neked is csontot.
Érted.
Tudom, hogy dühös vagy rám,
de ha engednéd, hogy elmondjam, mit találtam...
Már megmondtam, hogy engedd el a témát. Átvették.
Igen, tudom. De már annyira közel jártam. Ilyen közel, Bruce.
Jól van. Mondjuk, hogy megírod a sztorit. Mondjuk, hogy berobbanna.
És nagyobbat szólna, mint a Steele-dosszié.
Mégis ki hinne neked?
A jobboldal azzal jönne, hogy befeküdtél az ágyukba,
a balosok pedig azt mondanák, hogy te vagy a sértett volt barátnő.
- Ez mindenhogy szívás. - De ha tényszerű, ha az igazságról szól?
Az igazság miről szól?
Nem is... Tudod, ma hány ember hiszi el azt, amit az újságban olvas?
Ha egyáltalán olvas?
Hét százalék. Csak hét.
És ha nem bíznak bennünk, hova jut a demokrácia?
Teljesen igaz. Egyetértek.
De nem... Nem érzed úgy, hogy egy kicsit eltúlzod?
Csak lefeküdtem egy futárral.
Nem robbantottam ki háborút, nem is mondtam...
Csakhogy leszerepeltél! Hazudtál nekem, Sadie!
- Tudod, hogy cracket toltam. Ugye? - Igen.
Nem kokó, nem is pia, crack!
Az pedig a legalsó fok a függőség létráján!
Majdnem meghaltam. De kihoztak belőle,
és most van egy családom és karrierem, amit meg sem érdemlek.
Azt tudod, hogy mi az első dolog az elvonón?
Ami kurva fontos? Amit egy drogos megtanul, ha életben akar maradni?
Az őszinteség!
És én mindent megtettem, hogy támogassalak.
És így én ezt nem folytathatom.
- Bruce! Ne már! - Leszarom! A picsába!
- Kérlek, ne! - Hadd kérdezzek valamit!
Ha Dale nem látott volna, akkor is elmondod?
Valószínűleg nem.
Látod? Erről beszélek.
- Eric? - Itt apa!
Szabad!
Milyen vagyok?
Egyszerűen gyönyörű.
Nem hiszem el, hogy megtörténik. Szerinted őrültség?
Nem. Anya is büszke lenne.
- Halló! - Sadie?
Grace?
Hogy... Honnan tudod ezt a számot?
A buszon hagytad a pulcsidat.
- Miért turkálsz a holmimban? - Kimostam a szennyesedet. Szívesen.
És te hagytál ott egy ismeretlen számot egy szalvétán, amit muszáj volt felhívnom.
Szóval én megbízom benned, te meg nyomozol utánam?
- Mi ez, Grace? - Miért nyomoznék?
- Csak felhívtam egy számot. - Hívogass másokat!
Jó. De a kezemben van. És már az enyém. Kösz! Elárulod, mi a frász van?
Hát, Bruce feldobott a HR-nél,
és fegyelmi tárgyalásom lesz holnap, ahol eldöntik, megtarthatom-e a munkám.
- Basszus, Sadie! - Ja. Ez baj.
- Balek vagyok. - Nem vagy az.
Vagyis igen. De... Sajnálom!
Faszom! Tudod, mit? Inkább átadom neked a sztorimat,
mint hogy nekem az a rohadék nyomozócsapat hozza össze.
Szerezz egy tollat! Elmondok mindent.
- Helló! A fotós látni szeretné. - Ismerjük egymást?
Grace vagyok. Az egész család ott várja.
El ne menj!
- Faszirigy vagy? - Visszamegyek a hotelbe.
- Nem mehetsz, csak most jön a torta! - Mióta érdekelnek a hagyományok?
Azok nem. Csak a torta!
Ne már! Láttam, hogy megkönnyezted őket.
Most táncolsz, várod a tortát, fel akarod szedni Kimberlyn öccsét.
- Igen. - Valld be, hogy szép volt!
- Oké, megérintett, szép volt. - Gratulálok! Ember vagy!
Csajok! Házas vagyok.
Kurvára házas!
- És részeg! - De annyira cuki!
- Úgy örülök, hogy itt vagytok! - Én is!
Küldjünk egy képet Sadie-nek!
Sadie!
Hagyj most békén!
Szia!
- Akarsz róla beszélni? - Nem.
Azt hiszem,
ezt eléggé elcsesztem, anya.
Lehet, hogy kirúgnak.
Drágám!
Azt mondják, az élet el sem kezdődik, amíg nem törtek össze szakmailag,
amíg nem rúgtak ki, és aláztak meg nyilvánosan.
Ki mond ilyeneket? Nem hiszem, hogy ilyet mondott bárki is.
De, azt hiszem, hogy Maya Angelou.
Bruce szerint fenyegetést jelentek a demokráciára.
Te jó ég, micsoda? Te vagy a legjobb a világon!
Azért nem vagyok egy angyal se.
Emlékszel, mit csináltál, miután apád elpókerezte a főiskolai pénzedet?
Végignéztem a "Született feleségeket",
és azt tervezgettem, hogy ételfutár leszek.
Azután.
Hát írtam egy esszét.
Amivel még díjat is nyertél. És felvettek.
Akkor az írás mentett meg. Hátha most is segít.
Apád sem kellett, és nem kell hozzá Bruce.
De azt sem tudom, miről írjak.
Majd jön egy ötlet. Akkor is jött.
- Szevasz! Kösz, hogy eljöttetek! - Jó éjt!
- Szia! Vigyázz! - Köszi! Jók legyetek!
Nem tudom elhinni, hogy a kisfiam végre megnősült.
Hidd csak el! Szeretlek.
Nem hittem, hogy eljön ez a nap.
Igen.
Kimberlyn, ma büszkévé tetted anyukádat.
- Köszönöm, Barbara! - Most már engem is hívhatsz mamának.
Oké. Mama!
Majd menni fog.
Most próbáljatok meg pihenni! A holnap is nagy nap.
Igen. Muszáj aludnunk valamennyit.
Jól van, gyertek ide!
- Pihenj le! Szeretlek! - Szeretlek titeket!
- Találkozunk reggel. - Mindent köszönünk!
- Mehetünk? - Nem láttad Grace-t és Lolát?
Tudom, hogy késő van, de tudsz valakiről, akit elküldtek Walker csapatából?
És megvan a számuk?
Igen! Aha!
Ez mikor volt?
Oké. És milyen kapcsolatban állt a kampány finanszírozójával?
Értem.
Ez a búcsúcsókom, Sentinel.
- Halló! - Nem akar nekem dolgozni,
de még a sajtótájékoztatómat is kihagyja? Ez fájt.
Kellett hősködni a cikk megjelenése után!
Hívtam, de tele volt a hangpostája.
Basszus! Felvehettem volna.
Öné az egyetlen kansasi szám a telefonomban.
- Hízelgő. - Kansas mindig is különösen vonzott.
Na, ez új.
Ott született a mai újságírás.
Truman Capote: "Hidegvérrel". És Eisenhower is.
Jártam a házban, ahol gyerekkorában lakott.
Húha! Stréber.
Nos, elég szép pénzadomány gyűlt össze a portrécikke után,
- így tudok alkalmazni egy sajtótitkárt. - Gratulálok!
És tudja, hogy velem beszél?
Csak azért hívtam, mert interjút adok a libertys barátnőjének. A balesetről.
- Nem szeretném, hogy... - Felejtsen el!
- Csak viccelek. - Aha.
Így, hogy már versenyben van, beszélhet Kimberlynnel.
- Egyenes csaj. - Ja.
De csak ha ezután mindig engem hív először.
Vagy megismeri a másik arcomat.
- Nem viccelek. - Aha.
- Kérdezhetek valamit? - A balesetről, privátban?
Rendben. Miért csinálta?
Hát a sablonválaszom az, hogy erre képeztek ki.
De... nem tudom.
Talán azért, hogy érezzek valamit.
Ezt értem.
Nem mintha szeretnék égő autókhoz rohangálni, de értem.
A feleségem halála után kiüresedtem.
Önmagam árnyéka voltam. Sodródtam az árral.
Hogy teljen az idő.
De túl vagyok rajta.
Nagyon köszönöm!
Ez végre egy kurvára őszinte válasz.
- Ezt biztos, hogy egyszer meg fogom írni. - Hát egyszer lehet.
Én most megyek,
de sok sikert az interjúhoz, a választáshoz.
El ne árulja senkinek, hogy ezt mondtam!
Rendben. Jó éjt!
Éjjel flörtölgetünk egy jelölttel?
- Viszket? - Te csak ne szólj be!
Te, aki McGovern ölében ülted végig az egész kampányt '72-ben.
Richard Ben Cramer belezúgott az egész kampánystábjába '88-ban.
- Úgyhogy hagyjuk! Durva. - Te komolyan veszed a pasit.
Szerinted Theodore White sem akarta, hogy Bobby Kennedy nyerjen?
Bobby hangja úgy ütött, mint a Rolling Stones. Mindenki őt akarta.
Ti, fiúk, megszegtek minden szabályt, kefélhettek mindenkivel,
aztán még ti lesztek a hősök!
De ha én lefekszem a futárral, hát az ledönti a demokráciát is.
Na, ettől kivagyok.
Rajta! Szívd fel magad! Használd fel ezt a dühöt!
A New York Times legendás szerkesztője, Abe Rosenthal mondta egyszer:
"Kefélhetsz az elefánttal, ha nem te közvetíted a cirkuszt."
Aztán kirúgta az egyik női riportert, mert lefeküdt a besúgójával.
De mit mondott a fiúknak? Ők kefélhetnek az elefánttal?
Nem mondott semmit, mert akár kimondta, akár nem,
a fiúk akárkivel kefélhettek!
Gyűlölöm, amikor Hollywood úgy állítja be,
hogy a női újságírók a testükkel szerzik az infót,
míg a férfiak zseniális elméjükkel, erkölcsileg tisztán jönnek ki mindenből.
Pedig pont az ellenkezője igaz!
Nekünk kell tűsarkúban pipiskedve jó kislányt játszani,
pedig ez a munka az életünk,
és nekünk kell apácaruhában engedélyt kérni, hogy leírhassunk valamit.
Nem mondom, hogy nem hibáztam.
Mert igen, és ezt elismerem. Tudom, hogy miért vagyok itt.
És örömmel válaszolok minden kérdésre, amit feltesznek.
Csak megemlítettem a korábbi eseteket és a képmutatást.
Említette a sajtótitkárral való korábbi viszonyát is,
mielőtt csatlakozott Caroline Bennett kampánystábjához?
- Nem. - És amikor átment Walkerhez?
Jelezhettem volna Bruce-nak korábban is a lehetséges problémát,
de nem tettem, mert a lelkem mélyén tudtam,
hogy nulla hibalehetősége van egy női újságírónak,
különösen nekem, akit már úgyis megbélyegeztek.
Ezt próbálom túlélni.
Sadie, tudja, hogy minden lehetséges konfliktust,
különösen a szexuális jellegűeket, itt véresen komolyan veszünk.
De én egyszer sem... Soha nem engedtem, hogy ez befolyásolja a munkámat.
Soha.
Sőt, kétszer olyan keményen dolgozom,
hogy még a látszatát is elkerüljem annak, hogy kivételes helyzetben vagyok,
és az írásaim sziklaszilárd tényeken alapulnak,
még akkor is, ha ezért mondjuk meg kell sértenem egy kiváló jelöltet,
mert én...
mert én imádom a munkám.
Hiszem, hogy az újságírás küldetés.
És bárhogy is döntenek ma, ezt fenntartom.
Köszönjük! Elég lesz.
Köszönöm!
- Jó reggelt, férjecském! - Tetszik, ahogy ezt mondod.
A francba! Öltöznöm kell.
- Máris? A brunch később lesz. - Brunch? Milyen brunch?
Amiről tegnap beszéltetek.
Nekem fogalmam sincs, miről beszélsz.
Amikor anyum azt mondta, hogy "a holnap is nagy nap",
és te azt mondtad, "igen", azt hittem, tudod, mire érti.
Azt hittem, az interjúmra gondolt a polgármesterrel.
- Honnan tudna az interjúdról? - Talán elmondtad neki!
- És én a reggeliről? - Oké. Kezdjük újra!
Jó reggelt, kis feleségem!
- Eric... - Ma lesz egy brunch,
de mivel Bill bácsi és Marge néni nem volt itt tegnap, és ma száll le a gépük...
Akkor az interjúm után találkozunk.
Nem tart sokáig, de Gary beteg lett, és készülnöm kell.
Nem hittem, hogy ezt megcsinálod velem.
Én nem hiszem el, hogy te mit csinálsz!
Amikor te dolgoztál éjjel-nappal, én tartottam a hátam.
Akkor most az én munkám nem fontos?
- Csak szólhattál volna. - Te is a brunchról!
Elismerem, elfelejtettem szólni.
Semmi gond. Csináld, amit kell!
Csak ígérd meg, hogy visszajössz hamar. Rendben?
Rendben. Megígérem.
- Bocsánat! - Szép jó reggelt!
Nem gondoltam, hogy ilyen korán felkelsz, de akkor már elfogadok egy kis segítséget.
Rengeteg finomság lesz az asztalon!
Barb... Mama!
Nekem most el kell rohannom egy kicsit.
- Hogyhogy el kell rohannod? - Lesz egy interjúm.
Máris dolgozol, az esküvőd másnapján?
Hát eredetileg úgy tudtam, hogy a tegnapi az eljegyzési buli.
- Mert nem tudtam, hogy... - Hűha! Ez igen!
Szia! Gary, nem szoktál pihenni?
- De! Oké. - Jó reggelt, gyönyörűm!
Legyünk barátok!
Csak mondd, hogy hozzon lámpát, és fél óra múlva ott leszek.
Elnézést! Ma van az előválasztás,
van egy exkluzívom, és a társam ágynak dőlt.
Tessék, megmondtam. Nem megmondtam?
- Mit? - Mi ez az egész?
Nem csinálhatja ezt a szülés után. Hogy neveli így fel a kis unokáimat?
Anya, mit művelsz? Állj!
Oké. De ha most úgy akartok beszélgetni, mintha itt sem lennék, akkor...
Megmondom én a szemedbe is! Semmi probléma.
Anya!
Villámgyorsan értékeld át a prioritásaidat!
A fiam nem ezt várja el egy feleségtől!
Ez igaz?
Te miről beszélsz? Elég!
Nem szeretném, hogy ez látszódjon a kamerában.
Igen! Szerintem így jó lesz. Szuper.
- Hogy sikerült az eljegyzési buli? - Váratlanul esküvőbe torkollott.
Ez most komoly? Férjhez ment? Ez csodálatos! Gratulálok!
Igen. Megcsináltuk.
- Ne tegyük máskorra az interjút? - Dehogyis.
Erichez jönnek még családtagok,
de tudom, hogy ma önnek is sok mindent kellett átszerveznie ezért,
és ma van az előválasztás.
- Kezdhetjük? - Nyomassuk!
Ez a Liberty Direct News,
és élőben jelentkezünk a dél-karolinai előválasztásról.
Itt Kimberlyn Kendrick Jordan, egy exkluzív interjúval,
és azzal a demokrata jelölttel, akinek a nap hírét is köszönhetjük.
Szia! Én megyek.
Csak meg szeretném köszönni a bulit, és olyan kár, hogy nemsokára elváltok.
- Ez most mi? - Ide figyelj, barátom!
Te hazudtál tegnap este.
Az eskü, amit írtál, hogy mindig ott leszel neki.
Hogy szeretni és védelmezni fogod, mintha valami kibaszott ország lenne,
te meg az egyetlen katona, uramisten, egy pillanatra még én is hittem neked.
- Én minden szót komolyan mondtam. - Aha.
De ahogy az előbb a konyhában beégtél, tényleg,
megerősítette, hogy amit tudtam rólad, az igaz.
Nem tudsz rólam semmit.
Tudom, hogy aznap kérted meg Kimberlynt, amikor indult volna Iowába.
Mert el akartam venni őt.
Ezt értem, de mégis beletrollkodtál egy fontos eseménybe!
Megjelölted őt, mint valami kiskutya! Még a szülinapja is rólad szól?
Nem! Nekem mindig ő az első. De neki a munka az első.
Igaz. De ezt eddig is tudtad.
Ha meg akarod változtatni, minek kérted meg?
- Nem akarom megváltoztatni. - Akkor vedd komolyan az esküt!
Egészségben, betegségben, gazdagságban, szegénységben.
És amikor anyukád úgy viselkedik, mint egy tudálékos szentkurva...
- Vigyázz a szádra! - Bocsi!
De érted.
Igaz. Bocsi!
És ha nem fog megbocsátani?
Legalább megpróbáltad.
- Hát itt vagy? - Csá!
Írd fel a számom! Ha legközelebb jössz, dobj egy üzit!
Jó volt, de kösz, nem.
Összepakolok.
Ha már úgyis mész Charlestonba,
küldj nekem egy dél-karolinai beköszönőt, mire leszáll a géped.
Visszamehetek.
Bruce! Nagyon köszönöm!
Annyira hálás vagyok, amiért harcoltál értem.
Tévedsz. Én ellened szavaztam.
De Ellen felülbírált,
Phil pedig az írásaidat olvasva úgy látta, hogy nincs bennük elfogultság.
Úgyhogy visszamehetsz.
Walker behozta Benji Newmant kommunikációs igazgatónak,
szóval csak vele beszélhetsz. Érted?
Benjit általában kampányvészhelyzetben hívják.
Világos?
Világos.
Te mondtad egyszer, hogy ha az összes riportert,
aki valaha hülyeséget tett vagy mondott, kirúgnák,
akkor bezárna az összes hírügynökség.
Én mondtam ilyet?
Ezért működünk ilyen jól.
Te mondtad, hogy szarkeverők vagyunk, akik úgy érzik, nem tartoznak ide!
A különbség csak az, hogy én ahányszor belépek azon az ajtón,
én kiváltságnak érzem, hogy ezt csinálhatom.
Rengeteg lehetőséget kaptál, amit te sem érdemeltél meg,
de hála istennek, mert így tudsz zseniális maradni,
és a világ jobb hely úgy, hogy te is benne vagy.
Kár, hogy szerinted én nem érdemlem meg ugyanezt.
És, Bruce! Nem kérek többször bocsánatot.
Benji?
Csak nem direkt néztél félre? Mert az felkelti egy újságíró gyanúját.
- Grace! - Igen.
Tizenöt percem van magamra mindennap, és abban a kis időben
igyekszem távol tartani magamat az irritáló újságíróktól.
Tisztelet a kivételnek, persze.
Nem is tartalak fel sokáig. Gyors leszek.
Walker stábjában szokatlanul sok embert lecseréltek az utóbbi két hétben.
- Ez kérdés? - Baj van?
Csak átalakulunk. De tudod te, hogy megy ez.
Ne nézz hülyének! A vesztes kampányok alakulnak át.
A jelölted vezet Dél-Karolinában, és úgy tűnik, minden sima,
mégis az elmúlt héten a következő stábtagok lettek kirúgva:
egy videós, két rendezvényszervező
és az a cuki asszisztens, aki le sem veszi a horgászsapkát.
- Ez most privát kérdés? - Attól függ.
Nem nyilatkozom.
Na, mi az?
Összeházasodunk, és máris odaadják a hotelszobám kulcsát a férjemnek?
Lola barátnőd segített.
Hibáztam.
Amikor megkértelek.
Baszki!
Ne, ne, nem, nem! Nem úgy értem.
Elcsesztem az időpontot.
Nem kellett volna várnom addig, amíg elutazol.
Bármikor megtehettem volna, és akartam is, csak a tökéletes pillanatra vártam,
aztán már indult is a gép, és hirtelen... megijedtem.
Féltem, hogy elveszítelek.
Én sem akarlak elveszíteni.
Az jó! Örülök, ha így gondolod.
Egész nap az járt a fejemben, hogy mit csináltunk rosszul.
És arra jutottam, hogy talán nem keressük egymást elég gyakran?
De arra jutottam, hogy miattam van.
- Nem, ez nem a... - Azt nem mondtam, hogy az én hibám.
Nem fogom elvinni a balhét.
Csak talán magammal nem vagyok tisztában.
Azt hittem, a házassággal nyerhetek egy kis időt,
de ma reggel az anyád...
Beszélek vele.
Nem.
Én beszélek vele.
Mert nem látja rosszul.
Nem tudom, hogy fogom megoldani.
Az, hogy összeházasodtunk,
csak rávilágított, hogy vannak problémáink.
És akkor...
mi lesz velünk, ha túljutunk ezen?
Házasok leszünk.
Helló, itt Josie! Most nem tudom felvenni, úgyhogy hagyj üzenetet! Köszi!
Josie! Helló! Én vagyok.
Nem tudom, merre jársz, vagy mik a terveid,
de csak arra gondoltam, ha szeretnéd, folytathatnánk,
mondjuk, mint egy rendes...
nem tudom, pár?
Vagy ez így béna?
Leszarom, szerintem a béna az új menő.
Jó, csak hívj vissza! Vagy... Ja, hívj fel!
AZ EXIT POLL SZERINT FELICITY WALKER VEZET AZ ELŐVÁLASZTÁSON
Te szentisten!
Sadie! Ja. Walker nyeri Dél-Karolinát.
És Benji lepasszolt, ami arra utal, hogy ráakadtál valamire.
Mi volt ma? Van munkád?
Pillanat!
- Hé! Visszajöttem! - Igen! Mars befelé!
Te jó ég!
Oké. Szóval, a Sentinel nyomozói lassúak, mint egy lajhár.
- Ebből mi következik? - Csak az, hogy mi beelőzzük őket.
Hogyhogy "mi"?
Osszuk meg a jelentést!
Én átnézem az adománylistát és a választási bizottság aktáit,
te meg addig próbáld feltörni a vezérkar titoktartási esküjét.
A kedvenc hobbim.
- De ha te itt vagy, akkor mi... - Vetélytársak vagyunk.
Az újságjaink nem először dolgoznak azonos forrásból, tájékoztatási céllal.
- Pentagon-botrány. - Snowden.
- Panama-botrány. - ProPublica-nyomozás.
Na figyelj, Grace, kisujjeskü.
Megosztunk mindent, és egyszerre jelentetjük meg!
Sadie, ezzel ne viccelj!
Szerinted Ben Bradlee és Punch Sulzberger nem így szövetkezett?
Az apám ott volt, és biztosíthatlak, hogy nem.
Hála égnek, nem mi vagyunk a fiúk a buszon,
mert az kurva unalmasan hangzik.
- Kérsz egy kávét? - Persze, még jó!
A SOROZATOT AMY CHOZICK REGÉNYE IHLETTE
Magyar szöveg: Andorai Péter Krisztián Felirat: Rádóczki Attila