Şi, fireşte, l-am fixat după ora Islandei că aurora boreală ne place la amândoi, Gordy.
Şi aşa nu ştii încă să spui ceasul.
Un dar grozav, tată. Le-ai gândit aşa, ca lumea.
Te gândeşti, uneori, că unui om care a trimis o rachetă în spaţiu
îi trece prin cap să cumpere un cadou mai acătării.
Ba nu.
Ştii, Gordy, dacă te gândeşti mai bine, poate că darul meu nu e chiar aşa de rău.
Hei, Gordy. Surpriză !
Acum da, ăsta e cadou adevărat !
Poftim, Gordy. La mulţi ani.
"Voi azvârli cu murdării peste tine, te voi înjosi, şi te voi face o privelişte de ocară." Naum 3:6
UNIVERSAL PICTURES vă prezintă
Un film de JORDAN PEELE
Bună dimineaţa într-o zi care se anunţă cu mult vânt.
Avem atenţionări de rafale de vânt pe coasta ţinutului L.A. şi pe văi
cu nori care se vor aduna pe cer în jur de zece seara.
Şi chiar dacă avertizarea de rafale de vânt expiră mâine dimineaţă, să aveţi grijă să...
Căutarea grupului de excursionişti rătăciţi va continua azi la periferia lui Agua Dulce.
Grupul plecase acum două zile pe traseul Pacific Crest şi nu se întorsese seara, cum trebuia.
Echipajele au pornit căutările ieri dimineaţă...
Traficul e deja blocat din cauza unui accident pe autostrada 101.
E 7:44 şi sunteţi în emisiune cu Bo şi Ives.
Jos.
Hai...
Aşa, jos.
Ce băiat deştept !
Şi acum, sus, sus !
Trebuie să fim foarte grijulii cu mândrul ăsta.
Da, ştiu.
Dacă avem noroc cu contractul ăsta...
Ca la "Six Guns."
Adică, dacă reuşim să-i impresionăm, or să ne cheme şi pentru partea a doua.
Şi, cu siguranţă, n-o să mai trebuiască să vindem nici un cal.
Deci, facem chestia asta şi am scăpat de probleme.
Eşti bine, da ?
Da' tu ?
Unde-i soră-ta ? Pe unde umblă ?
- Trebuia să fie aici. - Da.
Fir-ar să fie.
Parcă ţi-am zis să repari cadrul ăla.
Ai auzit ?
Tată.
- Hai, tată, hai. - Licurici.
- Şi mai cine ? - Năluca.
Beethoven.
- Commodore. - Da.
Virgil.
Da, ăştia-s toţi. Bravo.
- Năluca. - Aşa...
- Tată ? - Norocel.
- Tată ! - Commodore.
Tată !
NICI GÂND
În rolurile principale:
Traducerea şi adaptarea MARIAN CÎRCEL
- O.J... Bună, căluţule. - Nu-l privi în ochi, te rog.
Bine. Eşti gata pentru întrunirea privind normele de siguranţă ?
O să am nevoie de vreo cinci... Echipa mea aproape a venit.
N-a venit nimeni. Stai aşa.
Scuze, tocmai vorbeam cu tipul cu caii. Ce s-a întâmplat ?
Doamnelor şi domnilor, d-na Bonnie Clayton a intrat pe platou.
Iat-o, oameni buni. Priviţi ce minunăţie !
Fynn, el este O.J., dresorul de cai. Îi ţii minte de la filmările lui "Flash Point."
Da. Salut.
- Aşa te cheamă, "O.J." ? - Da, Otis Junior.
- Unde e celălalt tip ? Ăla mai în vârstă. - A murit cam acum şase luni.
Au căzut nişte chestii dintr-un avion. Aşa că ne-am procopsit cu fiu-său.
- Nu. - Ba da.
Bine. În mă-sa...
- Ant, cum arătăm ? - Bine, dacă vrem să vindem un fund de cal.
Dumnealui e legendarul operator de imagine, Antlers Holst.
Hai să-i dăm bice şi să învârtim calul.
- Dar ai spus să-l ţin... - Şi acum îţi spun să-l învârţi. Hai.
- Bun. Şi cât îl învârte, machiajul, vă rog ! - Machiajul pentru d-na Bonnie Clayton !
Stai aşa.
- Daţi-vă din spatele lui, vă rog. - Dar aici mi-au spus să stau.
Foarte bine, O.J. Hai să facem scurta aia şedinţă cu siguranţa pe platou.
Băieţi, el e O.J., dresorul nostru de cai. Preia de aici.
Opriţi muzica, vă rog.
Mă numesc O.J...
Cred că soră-mea o să ajungă imediat şi ea aici.
Vorbeşte mai tare. Nu te auzim de aici.
Am spus că suntem îngrijitorii de cai de la Haywood Hollywood Horses.
Şi ştiaţi că primul ansam...
Sal'tare !
Îmi cer mii de scuze. Scuze, frate-miu.
- Normele de siguranţă. - Da.
Salut tuturor ! Ce mai faceţi ? Scuze de întârziere.
Eu sunt Emerald, el e O.J., şi suntem îngrijitorii de cai de la Haywood Hollywood Horses.
Ştiaţi că primul ansamblu de fotografii puse cap la cap ca să creeze un filmuleţ
era un clip de două secunde cu un negru pe cal ?
Da, aşa era. Căutaţi şi vă convingeţi.
Îl ştiţi desigur pe Eadweard Muybridge, părintele filmului, care a făcut acel clip din fotografii,
dar ştie cineva numele călăreţului negru de pe cal ?
Nu.
Nu ? De primul cascador, herghelegiu şi vedetă de film, toate într-una,
nu se ştie absolut nimic de el ?
Omul ăla era un călăreţ din Bahamas, pe numele lui Alistair E. Haywood.
Şi era stră-stră-bunicul meu.
- Stră-. - Stră-stră-stră-străbunic.
Iată de ce, la ferma Haywood, cum suntem singurii herghelegii de culoare de la Hollywood,
ne place să spunem că, de când au existat imagini în mişcare, ne-am pus pielea la bătaie.
Hai să trecem peste câteva măsuri de siguranţă cât suntem pe platou.
Unu. Nu faceţi zgomote puternice, mişcări bruşte şi închideţi-vă telefoanele. Mulţumim.
Doi. Dacă ceva vi se pare periculos sau nesigur, veniţi la mine, la O.J. sau la subalternii voştri.
Şi trei. Hai să trecem la filmat !
Şi eu sunt Emerald Haywood. Regizoare, scenaristă, producătoare, actriţă.
Mai şi cânt, din când în când. Şi-s pasionată de motociclete.
Şi fac nişte sandwich-uri mortale cu brânză la grătar, dacă vreţi şi abilităţi. Doar chemaţi-mă.
Da, asta a fost super. Şi mult. Hai să facem o repetiţie.
Da, trebuie o repetiţie.
Cred că are nevoie de o pauză.
- Eu sunt gata de repetiţie. - O.J., vedeta noastră e pregătită.
Spune-i calului că suntem gata.
Cei de la efecte, aduceţi mingea încoa'.
- Em. - O.J., poţi coborî de acolo. Dă-te la o parte.
Em ?
- Cum îl cheamă pe cal ? - Lucky (Norocel).
- Şi e norocos ? - Da. Em !
- O.J., dă-te de acolo. - M-ai chemat ?
- Dă-te de aici. - Am de lucru aici.
Poate e prea devreme. Nu e de contract. Poate nu sunteţi pregătiţi încă. Da ?
- Dar avem nevoie de bani. - Ştiu.
Taică-tău a lăsat un gol în noi toţi, ştiu asta. Dar nu te îngrijora, vor fi alte oferte.
Îmi pare rău.
Scuze.
- Şi transmite-i şi ei scuzele mele. - Mulţumim pentru această şansă.
Hai...
- Unde-s ăia de la efecte ? - Au venit.
- Unde te las ? - Vin cu tine.
Tre' să cumpăr nişte chestii.
Prietena mea a zis că pot să trag la ea, deci am plecat până dimineaţă.
- Deci, te aduc cu maşina înapoi mâine ? - Găsesc eu o ocazie.
Dar cum îl scot eu pe O.J. din starea asta, că morocănosul ăsta mă face să mă simt nedorită ?
Aşa vrei s-o faci pe soră-ta să se simtă ?
- Ce s-a întâmplat cu "Goana după Aur" ? - Au dat faliment acum trei ani.
Sal'tare, oameni buni, bine aţi venit la Jupiter's Claim.
Băieţi şi fete, un mic anunţ.
Veniţi cu noi vineri, la 17:30, să fiţi martorii unei experienţe cu lasoul la Jupiter's Claim.
- Rahat... Îmi cer scuze. - Ai stricat poza.
Norocel.
Să fii cuminte. Mă întorc după tine.
Câţi ai vândut ?
Câţi ?
Zece.
- Ai vândut zece din caii lu' tata ? - O să-i răscumpăr.
- Mă aştepţi aici ? - De ce ?
Încerc să închei o afacere şi tu eşti un potenţial risc.
- Cum se face de eu sunt "potenţial risc" ? - Cum se face... ?
Nu-ţi mai promova căcaturile alea de talente când vine vorba de un contract.
Doamne...
"Actriţă, cântăreaţă, dansatoare, croitoreasă, motociclistă"...
Vrei să promovezi o treabă ? Promovează afacerea noastră.
Nu, O.J. Nu.
În primul rând, ăsta e talentul meu. Şi apoi, dacă cineva e un risc, atunci...
- Te bag undeva. - Ba eu pe tine.
Bună ziua. Sunt Amber, vă sun iar de la Jupe's Claim.
Se pare că putem să mai facem rost de câteva legitimaţii de presă
pentru familie şi prieteni la viitoarele avanpremiere.
Nu trebuie să vă cereţi scuze.
Mă refer la cel mai mare, mai bun şi nou show live pe care-l vom avea aici, în parc...
Intră.
O.J. Mersi c-ai venit.
- Ce mai faci ? Ea e soră-mea, Em. - Salut.
- Deci, pe cine mi l-ai adus ? - Pe Norocel.
Ştii, e unul din cei mai buni cai ai mei, dar n-a mai reuşit să se concentreze...
Nici eu, de altfel, dar nu mă pot concedia singur.
- Asta-i bine. - Ia stai aşa. Ăsta eşti tu ?
Chiar tu eşti puştiul asiatic din "Şeriful puşti" ?
- Em ! - Lasă, nu-i nimic.
- Da, eu eram Micul Jupe. - Măi băiete, tu erai preferatul meu !
- Pot să fac o poză, repede ? - Putem să vorbim ceva aici ?
Da, desigur.
Te rog, uită-te peste tot.
- Su casa es mi casa. - Mulţumesc. Aşa voi face.
- Deci, acelaşi târg, da ? Un'şpe jumate ? - Da. Mulţumesc.
Asta-i în 3D. Da. Ce s-a întâmplat cu băiatul ăsta negru ? Era bun.
Termină.
Era tare bun.
Voiam să pun baza unei înţelegeri prin care să-i răscumpăr mai târziu. Da ?
Da.
Da, cum să nu ?
- Da. - Sigur ?
De fapt, O.J., oferta pe care i-am făcut-o lui taică-tău e încă valabilă.
Ia stai puţin...
Deci, aia... O.J., ţi-am arătat asta ?
Asta se leagă de incidentul de pe platoul serialului "Casa lui Gordy."
Aşa, "Casa lui Gordy."
Deci, "Casa lui Gordy" a fost un sitcom de scurtă durată, dar foarte cunoscut,
în care am jucat în '96, după ce s-a terminat cu "Şeriful puşti."
Tata mi-a zis de serialul ăsta. Cică maimuţa a înnebunit sau ceva de gen.
De obicei, aplic un tarif celor care intră aici.
Băi, să fie !
- Aici avem primul "bate pumnul". - Ce ? Pe bune ? Vouă v-a venit ideea asta ?
Şi, cum spuneam, "Casa lui Gordy" a început să fie transmis în toamna lui '96
şi a fost un succes instantaneu.
Rating-urile erau uriaşe. Cronicile, destul de bune. Serialul a avut mare succes.
Da.
Apoi, într-o zi, turnam un episod din sezonul doi, intitulat "Aniversarea lui Gordy."
Şi... poc !
Unul din cimpanzeii care-l jucau pe Gordy pur şi simplu o ia razna.
Au urmat şase minute şi treisprezece secunde de haos.
Reţeaua a încercat să îngroape serialul, dar era chiar o privelişte.
Oamenii sunt pur şi simplu obsedaţi.
Glumeşti. O.J., tu ai auzit de astea ?
De aia nu te mai lasă cu cimpanzei pe platou. Parte a motivului.
"Casa lui Gordy" are, însă, o serioasă bază de fani în lume.
Doi olandezi mi-au dat 50 de mii să vină şi să petreacă noaptea aici.
- N-am întrebat de ce. - Ce nebunie !
Deci, frate, ce s-a întâmplat, de fapt ?
N-ai văzut scheciul "Gordy cel rău" la "Sâmbătă noaptea în direct" ?
Le-a reuşit mai bine decât aş fi făcut-o eu.
N-ai văzut ?
"Sâmbătă noaptea în direct" ?
Darrell Hammond în rolul lui Tom. Ana Gasteyer era Phyllis.
Cheri Oteri în rolul lui Mary Jo Elliot. Scott Wolf e gazda. Adică eu.
Dar, desigur, vedeta scheciului e Chris Kattan în rolul lui Gordy şi e... perfect.
Scena se desfăşoară astfel:
Toată lumea încearcă să sărbătorească ziua lui Gordy,
dar ori de câte ori Gordy aude ceva despre junglă, Kattan o ia razna.
Şi e... Kattan. E sublim. E o forţă a naturii.
E ca o bombă pe platoul ăla.
Da.
E de legendă.
Chestii de legendă.
Da.
Da, va trebui să o caut pe YouTube.
- Mă interesează detaliile, ştii ? - Super.
- Am ceva de făcut. - Şi nu ne relaxăm în seara asta ?
- Nu vrei să lucrezi ? - Ba bine că nu.
Care a fost oferta ?
- Oferta lui Jupe ? - Da.
- Să cumpere ferma. - Nu zău ? Interesant. Cu cât ?
De ce ?
Pentru că vreau să văd ce dobitoc eşti.
Un mare dobitoc, cel mai probabil.
Deci, presupun că nu vrei să vezi ce avea tata în dulapul cu băuturi.
Mă mai recreez şi eu cu nişte marijuana, ocazional.
Atât ai de spus ? "Marijuana, ocazional."
Atât ai avut de spus. Trebuia s-o spui de la început.
"Mă recreez cu nişte marijuana, ocazional." Ştii că sunt pregătită şi eu.
Bine, ai reflexe bune.
- Nu mă supăr. - Sunt cu ochii pe tine.
Pentru tata.
Bea.
La naiba...
- Ţi-l aduci aminte pe Jean Jacket ? - Da, bun cal.
Trebuia să fie primul meu cal.
Chiar vorbeam cu terapeuta mea nu cu mult timp în urmă.
- Terapeută ? - Da, mă mai culc cu una, uneori.
Tocmai îi spuneam că atunci când făceam nouă ani, eu trebuia să-l dresez pe Jean Jacket.
Dar tata a prins un contract cu un western şi Jean Jacket nu a mai fost al meu.
Tipic tata.
Îmi aduc aminte clar cum stăteam aici, lângă fereastră, şi mă uitam
cum îmi dresaţi voi calul meu.
Al meu !
Tata nici măcar nu s-a uitat la mine.
O.J., hai tu acum.
Dar tu te-ai uitat, negroteule, mai ţii minte ?
Nu era un western, era "Regele Scorpion."
A fost primul contract la care tata m-a luat cu el.
N-a fost aşa mare scofală. Au folosit, în final, cămile...
Chestia e că...
Îmi bag picioarele.
Da, omul ăsta era încăpăţânat ca naiba. Şi tu eşti la fel. Asta-i tot.
Dar, la final, trebuie să recunoşti... Tata chiar a construit ceva cu locul ăsta.
A schimbat şi industria filmului. Asta nu se poate contesta.
Şi nu pot renunţa la asta.
De ce e Năluca scos pe ring ?
NĂLUCA
Ce-ai ?
Da.
Em !
Dă mai încet !
Bine.
Unde aleargă ?
"Ce-aţi zice dacă aţi pleca de aici cu totul schimbaţi ?"
"Vedeţi voi, în fiecare vineri, de şase luni, eu şi ai mei suntem martorii"
"unei privelişti... spectaculoase."
Ai văzut cum s-a luat curentul ?
Unde-i Năluca ?
- Nu ştiu. - Stai aşa.
- Fâs. S-a luat curentul. Ai văzut ? - Dă înapoi.
Opreşte.
Şi Năluca zice, "Eu n-ascult de nimeni, nu-s dresat, fac ce vrea muşchiul meu."
Ce e ?
Ce-ai văzut ?
Ce înseamnă un miracol nefericit ?
Există vreun cuvânt pentru aşa ceva ?
Nici gând.
Ne-au spus că o elice de avion sau ceva de genul l-a omorât pe tata.
Dar rahatul ăsta n-are nici o logică pentru mine.
Şi, în seara asta, l-am auzit pe Nălucă scoţând un sunet nemaiauzit vreodată la cai.
Ce-ai văzut ?
Era mare.
- Cât de mare ? - Imens.
- Cum arăta ? - Nu ştiu.
Era rapid.
Prea rapid.
Şi prea tăcut ca să fie un avion.
O.J.
Vrei să spui ceea ce cred eu că vrei să spui ?
Îţi spun, frate, n-avem nevoie de mult.
Ne trebuie îndeajuns ca treburile noastre să arate altfel de ce vezi pe piaţă. Pricepi ?
Doar ştii că nu vreau să cheltuiesc mult. M-am uitat pe net şi am văzut multe.
- Ştii că-s falit, da ? - Cumpărăm cu banii mei.
Taci. Uite cum facem. Între cinci şi o sută de mii.
- Citeşte-o. - Citeşte-o tu, nătărăule.
Chestia e că un site ca Cyber Dominion dă între cinci şi o sută de mii
pe dovezi fotografice de OZN-uri.
- O sută de mii ? - Şi asta ce-am văzut la prima căutare.
Dacă mă gândesc mai bine, îmi bag picioarele în el de site.
Chestia asta e momentul nostru. O planificăm bine, o lansăm...
Şi ne-am aranjat pe viaţă !
Ce mai faci ? Eşti drăguţă. Arată înstărită.
- Şi cum o facem ? - Ce ? Cum o lansăm ?
De asta vorbeam. Nu ne repezim să facem bani şi gata.
Căutăm cea mai credibilă platformă pentru a lansa povestea.
- Şi care-i aia ? La Oprah ? - Da.
La Oprah, de exemplu. Şi dup-aia, toţi or să vrea acolo.
Sunt multe filmări online cu chestii zburătoare. Am văzut una ieri. Şi nu era la Oprah.
Băi, n-am spus eu Oprah. Tu ai spus. Ţie-ţi place Oprah.
Ascultă, toate alea online sunt falsuri. Proastă calitate. N-o să facă nimeni ca noi.
Şi ce-o să facem ?
- O s-o capturăm pe imagine. - Ce să capturăm ?
O s-o filmăm. Şi ne vor plăti regeşte. Incontestabil, unic...
- Doar ce se cere la Oprah. - Ce se cere la Oprah ?
Scuze. Eu vă pot ajuta.
Salut.
Mulţumim c-aţi cumpărat de la Fry's. Aţi găsit tot ce-aţi căutat să cumpăraţi azi ?
Da... Angel.
Grozav.
- Aveţi card la noi ? - Nu, mulţumim.
- Aţi vrea unul ? Pentru că... - Nu, mulţumim.
- Aţi dori tehnicienii noştri să vă ajute la instalare ? - Nu, mulţumim. Apreciem, totuşi.
Bine, deci, fără ajutor la instalare.
Cum doriţi.
- E grea instalarea ? - Pentru mine, nu. Dar voi n-o să reuşiţi singuri.
- Ce s-a întâmplat ? V-a jefuit careva ? - Da, mai cade curentul, se mai sting şi camerele.
Camerele astea noi au energie de rezervă, deci n-ar trebui să aveţi probleme.
Dar căderile astea de curent afectează şi bateria, ca la telefoane.
Bun. Deci...
Telefoanelor nu le cade curentul.
Poate doar routerul Wi-Fi să-ţi pice când sistemul ţi-o ia la vale.
Asta-i tehnologia.
Bine... sau sunteţi într-o zonă unde roiesc OZN-uri.
Nimeni nu crede în aşa ceva.
Salut. Nu mi-am dat seama ce departe staţi.
Dar nu mă deranjează mirosul de balegă şi aerul proaspăt. Nu ?
Uită-te la mine.
- Băga-mi-aş. - Nu mai face asta, nu mai ţipa.
Scuze, frate.
Şi scuze dacă am fost cam bădăran azi-dimineaţă.
- Tocmai am terminat o relaţie de patru ani. - N-ai fost deloc bădăran.
Ştiu că sună a clişeu, dar chiar credeam că ea e aleasa.
- Instalarea o să dureze mai mult de o oră ? - Da.
- Eu dispar. - Unde te duci ?
Până la magazin, tre' să iau ceva. Fără griji. Ce vrei să-ţi iau ?
O chema Rebecca Diaz.
Da, vegheată tot timpul. Actriţă, manechin, ştii tu.
A reuşit să apară într-un episod-pilot pe CW, aşa că...
Da, şi m-a părăsit.
Mă piş pe CW.
- Şi camera asta... - Mai sus merge ?
Da.
Un pic mai sus ?
Mai... Aşa.
Da ?
Da.
Ştii că nu le mai zice OZN-uri ?
Cică sunt "Fenomene Aeriene Neidentificate" acum.
- Şi de ce le-au schimbat numele ? - Da... Exact !
În mă-sa... Îţi spun eu de ce le-au schimbat numele. Că vor să nu ştim nimic.
Mai ţii minte când au publicat filmările alea cu OZN-uri acum câţiva ani ?
Da, şi oamenii au început să fie atenţi.
Aşa că le-au schimbat numele în FAN, "Fenomene Aeriene Neidentificate."
Şi cum nimeni nu ştia ce-i ăla un FAN, lumea şi-a pierdut interesul.
Am văzut înregistrarea aia... din Marină. Dar n-am văzut nici un OZN, de fapt.
Putea fi mai clară.
Erau filmări de toată jena care dovedeau că există o civilizaţie extraterestră în Univers.
Adică cine ?
Hai, frate. Ăia micuţi cu ochii mari.
Da. Sunt multe teorii.
Ori că sunt călători intergalactici paşnici, ori umanoizi din viitor care se întorc în trecut
să ne oprească din distrugerea planetei, ori ucigaşi ai omenirii.
Distrugători planetari.
Şi asta înseamnă că ne-au tot privit şi studiat toţi anii ăştia, aşteptând momentul potrivit
să ne teleporteze şi să ne bage sonde de metal în cur.
Fain.
Oricum, uită-te la "Extratereştrii antici" pe History Channel.
Hai, ajutaţi o soră la nevoie !
Ştiţi de unde să fac rost de doi flăcăi zdraveni ?
- Eşti bine ? - Da.
- La ce te uiţi ? - Ce-i chestia aia ?
Asta ?
Am fost să iau calul de dresat pe care l-am cerut.
- De unde ? - Nu-ţi face tu griji. Haideţi să mă ajutaţi.
Vin.
- Deci, ce-i asta ? Momeală ? - Ţi-am zis eu. E o capcană pentru dresaj.
Bine.
Rahat !
- Ai văzut cum a venit ? - O.J. Taci. Nu ştie nimic.
Voi vă ocupaţi de chestii dubioase.
Salut !
Poţi să rămâi acolo !
Sigur ! Care-i faza ?
Am pregătit o capcană pentru dresajul de cai !
Bine ! Ştii, şi noi avem de-astea !
- De unde ai luat-o pe-a voastră ? - De unde ai luat-o pe-a ta ?
Nu sunt sigur. Nevastă-mea ştie cu siguranţă !
- Bine ! Mulţumim c-ai trecut pe aici ! - Tu taci ! Tu nu eşti de aici.
Scuze. Încercam să ajut.
Sigur !
Voiam să vă invit la noul spectacol cu întreaga familie vineri, la ora 17 !
Bine !
Perfect.
- Să fac şi eu la fel ? - Fă-o.
Perfect !
Deci, routerul e în şopron. Am setat, în caz de curentul pică la camera A,
camera B, aia fixată în sus, pe cer, să captureze ... ce vreţi voi să filmeze.
- Şi invers... - Mulţumim.
Şi chiar nu vreţi să-mi spuneţi ce vreţi să filmaţi ?
O să afli în curând.
Misterioşi...
Idioţi !
Pot să monitorizez eu filmările de la distanţă, dacă vreţi. Gratis.
Nici gând.
"Mersi, madam."
Încă o chestie.
- O să vă întrebe şeful meu de asistenţa oferită. - Cinci stele, Angel !
Mersi.
- Deci, ce facem acum ? - Nu ştiu, ce vrei să facem ?
- Ce vrei tu. - Eu am ceva de făcut. Dacă vrei...
Asta a fost bună.
TRIFOI
Vom vorbi azi cu femei care au pretins că au fost răpite de fiinţe de pe alte planete.
- Nu sunt sigură erau de pe altă planetă. - Păi, nici nu mai erai în Kansas, Toto.
Şi nici nu aveam pantofiori roşii pe care să-i bat împreună.
Nici gând. Eu mă car de aici. Îmi bag picioarele.
Bine.
- Rahat ! - Dă-te-n mă-ta !
- Dă-ne înapoi ce-ai furat. - Şi nu vă puneţi cu Jupiter's Claim !
- Ce s-a întâmplat ? - Copiii de la Parc. Băieţii lui Jupe.
- Şi i-au dat drumul lui Trifoi. - Cum ?! Ăştia îşi bat joc de neamul Haywood ?
- Îi rup ! - Şi tu le-ai furat calul !
Da.
În mă-sa !
- Ce faci, Nessie ? - Mai nimic. Aranjez nişte marfă, de-astea.
Băga-mi-aş !
Cred că mai bine mă duc la culcare.
- Cine-i la telefon ? - Angel de la "Fry's."
Te-am sunat să-ţi spun că ai o insectă pe camera A.
Ştiu. Parcă ţi-am spus să nu te uiţi pe camerele noastre.
Ştiu, ştiu. Camera B e stinsă.
- Poftim ? - Camera B e stinsă.
Ca în "Extratereştrii antici" de stinsă.
Bună, Emerald. Poţi să dai insecta aia la o parte ?
Alungă insecta aia de pe cameră !
Rahat.
Ce vezi acum ? Lumini sau ce ? Se vede vreo farfurie zburătoare ?
Se ascunde în nor !
O.J. ! E în nor !
Fugi, O.J. ! Fugi !
Alo ?
Ce-a păţit O.J. ?
Nimic. Hai, sună...
Încă e aprinsă. Camera A e încă aprinsă.
Fir-ar să fie !
Călugăriţă dobitoacă !
Bine, jigodie... Îţi plac jeleurile acrişoare ?
- Hai, frate, ţi-ai adunat lucrurile ? Hai. - N-am mai văzut-o de un minut.
Pişa-m-aş pe călugăriţa mă-sii. O mai văd odată acolo, o mănânc !
- Haide. - Unde ?
Nu ştiu, frate.
Am o treabă de rezolvat în Atwater şi tocmai mi-au trimis un mesaj.
- Nu se mai întoarce în noaptea asta. - Nu-mi pasă.
Nu, nu...
Frate, n-am văzut în viaţa mea aşa ceva. Nu se merită.
- Nu, nici gând. E prea mult. - Atunci ar trebui să pleci.
Trebuie să mă trezesc devreme oricum.
Am guri de hrănit.
Băga-mi-aş !
Ai auzit ?
Năluca e acolo.
O face pe stăpânul.
Presupun că unele animale nu sunt pentru a fi dresate.
- Alo ? - Bună ziua. Sunteţi Antlers Holst ?
- Cine e la telefon ? - Emerald Haywood.
Ne-am întâlnit acum câteva zile la reclama aceea.
Da, fata cu caii. Desigur. Te ţin minte, pe tine şi pe frate-tău.
Da, băiatul cu caii. E şi el aici.
- Urmaşii călăreţului de culoare. - Da.
Înseamnă că vorbesc cu viţa nobilă a cinematografiei.
- De unde ai făcut rost de numărul ăsta ? - L-am luat din foaia de contact de pe platou.
Avem un proiect şi... dacă ţi-aş zice că e o şansă cum primeşti numai o dată-n viaţă ?
Da, sper că nu în viaţa mea.
Asta a fost bună. O să fiu directă cu tine.
N-avem de unde să te plătim cu mult... Adică, nu la salariul tău obişnuit, dar...
Da. Mai lucrez pentru alţii ca să pot face şi ce-mi place mie. Deci, despre ce e vorba ?
- Un reportaj. - O, nu reportaj...
Documentar.
- Un documentar. - Aşa-i mai bine. Deci, despre ce e vorba ?
Despre materialul din care sunt făcute visurile, dragă.
Ascultă, fata cu caii...
Am o splendidă tartă cu lămâie la cuptor pe care urmează s-o servesc la zece prieteni...
- Gata, gata, închide. - Stai o secundă. Ce-ai zis ?
Nu-l interesează. Ţine-te de plan.
Tu vezi-ţi de treabă. Eu nu mă bag peste tine, să lăbăresc caii aiurea.
- Alo ? - Da.
Greşeala mea. E totul bine.
După cum zice revista "Cinema-ul American," tu faci posibil ce e cinematografic imposibil.
Noi asta căutăm, să filmăm imposibilul.
- E imposibil. - Antlers...
E ceva aici, în Agua Dulce, şi tu eşti, probabil, singura persoană din lume
capabilă să-l captureze pe film. Asta-i tot.
Fato, visul ăsta pe care-l vânezi,
din care te trezeşti în vârf de munte, cu toţi care se uită la tine...
e visul din care nu te vei trezi niciodată.
Nu-mi place deloc de el.
Băi, să fie... E adevărat.
Nu ştiu ce faci tu aici, dar era ilegal să ne spionezi aşa, pe camere.
Stai... Voi nu ştiţi ?
Bun, spune-mi când îl vezi.
Uite-l.
- Norul ăla nu se mişcă. - Exact.
Ca să vezi...
Da, bine.
M-am uitat prin tot ce s-a filmat,
iar norul ăla e acolo cel puţin de când am instalat camerele.
Că tot ai adus vorba, cred că mă tot uit la norul ăsta în fiecare zi de şase luni.
Rahat...
Adică, ăia sunt, acolo, în nor. I-am tot înregistrat, deci, avem ce ne trebuie, da ?
Da.
De ce spui "da" aşa ? Doar avem dovada extratereştrilor pe film.
- Nu i-aş zice chiar "dovadă." - Vorbeşti serios ?
Am mai văzut online multe fenomene meteo inexplicabile.
- Asta vreau să spun. - Are dreptate.
E o chestie bună, dar nu e de mers cu ea la Oprah.
Nu e de Oprah.
Deci, voi vreţi să-mi spuneţi că o navă extraterestră se ascunde în norul ăla de acolo ?
Nu se deplasează ca o navă.
Ce vrei să spui, O.J. ?
Şi dacă nu e navă ?
GORDY
- Gata, Gordy, suntem gata. - Trezirea, amice. Hai.
E pregătit.
Începem.
Motor !
Şi, fireşte, l-am fixat după ora Islandei că aurora boreală ne place la amândoi, Gordy.
Şi aşa nu ştii încă să spui ceasul.
Un dar grozav, tată. Le-ai gândit aşa, ca lumea.
Te gândeşti, uneori, că unui om care a trimis o rachetă în spaţiu
îi trece prin cap să cumpere un cadou mai acătării.
Ba nu.
Ştii, Gordy, dacă te gândeşti mai bine, poate că darul meu nu e chiar aşa de rău.
Hei, Gordy. Surpriză !
Acum da, ăsta e cadou adevărat !
- Scuze. - Nu face nimic. Reia de unde ai rămas.
Stai un pic. Ce s-ar fi întâmplat dacă niciunul din noi nu găsea cadouri bune ?
Poftim, Gordy. La mulţi ani.
Frumos, Hayley.
- Nu ! - Jos, Gordy, jos !
Nu. Stai !
Nu, nu, nu !
Nu, nu, nu, Gordy, nu !
Jos, jos !
Jos !
Nu !
Nu, Gordy !
Opreşte-te !
Nu !
Şapte cadavre pe platou... Dumnezeule...
- Te simţi bine ? - Da, mă simt bine.
Bine.
Uite aşa.
- Hai, c-avem un spectacol de făcut, iubitule. - Bine.
Şi dacă ţi-aş spune că...
NOROCEL
Vine furtuna.
Ţi-am acoperit camera, aşa, de siguranţă.
EXPERIENŢA CU LASOUL-VEDETĂ DE LA JUPITER'S CLAIM
- Unde pleci ? - Să-l aduc înapoi pe Norocel.
N-o să lăsăm noi câţiva nori să ne strice bucuria pe ziua de azi, nu ?
Şi, fără alte adăugiri, bine aţi venit la Experienţa cu Lasoul-Vedetă de la Jupiter's Claim !
Cum se simte lumea astăzi ?
Foarte bine. E o zi straşnică azi.
Vreau să vă mulţumesc că aţi venit.
Dar, mai întâi, aplauze pentru Amber, draga mea !
Serios acuma, femeia asta e o sfântă că mi-a suportat toate nebuniile.
Şi aplauze pentru tăntălăii ăia de acolo, băieţii din echipa mea.
Bine, bine, ajunge.
Vreau să mulţumesc şi unei vechi colege şi prima mea dragoste... Mary Jo Elliott !
Da.
Bine.
Sunteţi pregătiţi ?
Haide... Asta nu înseamnă nimic. Sunteţi pregătiţi ?!
Şi începem.
Eşti cel ales.
Ce-aţi zice
dacă într-o oră aţi pleca de aici cu totul schimbaţi ?
Vedeţi voi, în fiecare vineri, de şase luni,
eu şi ai mei suntem martorii unei privelişti... spectaculoase.
Una pe care o s-o vedeţi şi voi astăzi.
Haideţi să revenim în timp, la acea primă noapte.
Exact aici, în acest loc,
venisem să îmbânzesc un cal roib pe nume Trigger.
Abia îmi vedeam mâna din cauza ceţii, dar jur pe viaţa soţiei şi copiilor mei că, la ora 18:13,
din ceaţă, văd coborând o farfurie zburătoare.
Bătrânul Trigger a luat-o la trap în vale.
Şi era de parcă se ducea spre casă.
Şi acum, ca să fim înţeleşi, ce am văzut era o farfurie zburătoare, fără îndoială.
Un pic mai plată în faţă, cu o gaură circulară dedesubt,
lată cât două autobuze.
Doamnelor şi domnilor, nu e o glumă.
Suntem supravegheaţi de o specie extraterestră pe care eu o numesc "Privitorii."
Şi, deşi nu au ieşit din navă încă, cred cu tărie că au încredere în mine.
Dacă nu aveau, nu cred că mai era vreunul din noi aici, acum.
Aşadar, cum v-am spus, într-o oră, Experienţa cu Lasoul-Vedetă vă va schimba.
Dar mai întâi, băieţii mei vă vor prezenta un mic număr pregătit de ei. E în ordine ?
Hai, repede.
Micuţii mei sateliţi, Kolton, Phoenix, Max. Să ţineţi minte numele astea, oameni buni.
Să începem !
Ce e aia ? Voi vedeţi chestia aia ?
Rămâneţi pe locurile voastre. Chestia asta e nouă. Au venit mai devreme.
- Ne oferă o adevărată privelişte astăzi. - Exact, o adevărată privelişte.
Dacă ei sunt gata, suntem şi noi.
Bine aţi venit la Experienţa cu Lasoul-Vedetă, numai la Jupiter's Claim
Nu folosiţi telefoanele sau aparatele cu bliţ în timpul evenimentului.
Telefoanele închise !
Hai !
Aveţi răbdare. Animalele dresate pot fi imprevizibile.
Luaţi loc, făceţi-vă comozi şi savuraţi Experienţa cu Lasoul...
Băieţi şi fete, e timpul să urcăm pe cai şi s-o luăm din loc.
Aşa e, călătorie plăcută. A venit ora închiderii.
Nu trebuie să pleci acasă, dar nici nu poţi rămâne aici.
Te aşteptăm din nou.
Şi, până atunci, îţi dorim numai bine. Hasta la vista. Adios.
Băieţi şi fete, e timpul să urcăm pe cai şi s-o luăm din loc.
Aşa e, călătorie plăcută. A venit ora închiderii.
Nu trebuie să pleci acasă, dar nici nu poţi rămâne aici.
Te aşteptăm din nou.
Şi, până atunci...
Norocel !
Norocel.
Haide încoa' !
Hai !
Norocel.
Haide, haide !
Am terminat.
O să vin mâine dimineaţă să dau prelata aia jos.
- Sau o daţi voi. - Nu, nu, vino tu şi o dai jos.
Bineînţeles.
- Bun. Ne vedem mâine. - Pa.
Răspunde, răspunde, răspunde ! Hai mai repede, răspunde !
Ştiaţi că primul ansamblu de fotografii puse cap la cap ca să creeze un filmuleţ
era un clip de două secunde cu un negru pe cal ?
Omul ăla era un călăreţ din Bahamas, pe numele lui Alistair E. Haywood.
Şi era stră-stră-bunicul meu.
- Alo. - Em.
Am avut dreptate. Nu e o navă.
Ce s-a întâmplat ?
Ce mă-sa ?
Rahat.
I-a mâncat, Em. Pe toţi. E un animal.
Îşi apără teritoriul şi crede că asta e casa lui.
Em !
Mă-sa...
Da...
Am încurcat-o.
Ce... ?
Ce pana mea ?
Ce naiba se aude ?
- Em ! Ce naiba se aude ? - Băga-mi-aş !
E deasupra noastră.
Rahat !
Ce mama mă-sii ?
Doamne !
Se întâmplă ceva tare rău.
La naiba !
Ne-am căcat pe noi.
Nici gând.
- Em, vine O.J. - Haide !
Tre' să ies din casa asta.
- Nu, stai. Nu putem aştepta aici ? - Tu poţi.
- Nu, n-o să stau aici singur. - Eu tre' să ies din casa asta !
Nu. Suntem încă în viaţă pentru c-am rămas aici.
- Hai, hai, hai ! - Du-te !
Hai, hai, hai !
Repede.
- Da, o să fie bine. - O.J.
- Bună, căluţule. - Nu-l privi în ochi, te rog.
Hai mai repede !
Bine aţi venit la taverna mea.
Nu ştiu ce-aţi auzit, dar umblă prin sat o fiară teribilă.
Nenoroceşte recoltele, atacă sătenii şi le mănâncă turmele de animale.
Mulţi vânători dornici de glorie au încercat să răpună fiara
şi tot aşa şi-au pierdut viaţa.
Cât eşti aici, fii atent în jur.
Mă aflu aici, în Agua Dulce, California, unde nu se ştie unde au dispărut
cei 40 de vizitatori şi angajaţi ai unui parc local western.
Echipa şerifului local este ocupată cu identificarea oamenilor care au dispărut.
Până vor apărea, un singur lucru e sigur. Se petrece ceva tare straniu aici, în Agua Dulce.
Camerele de securitate erau stinse la acea dată.
În rest, nu avem motive să suspectăm ceva necurat la mijloc.
Am avut foarte multă ploaie în ultima vreme, deci, nu excludem inundaţiile din schemă.
Nu dai greş niciodată cu un sandwich cu peşte pane.
Sosul de tartar e gustos.
- Ce nătărău eşti ! Sosul de tartar e gustos ? - Nu ?
Nu cred că te mănâncă dacă nu-l priveşti în ochi.
Frate, mai uită-te şi tu în jur. Mă înţelegi ? Vezi care-i treaba.
Nimeni nu vrea să vorbească despre asta.
Orice animal are regulile lui. Corect ? Ştim ce vrea şi cum vine...
Nu ştim nimic.
O.J., la ce te referi, frate ?
La ce te referi ? Vrei să-mi cer scuze ? Că m-am înşelat ? C-am fost o proastă ?
N-ai fost.
- Bucură-te de moment... - Termină.
- A fost bine. - Termină cu rahaturile astea.
...dar momentul ăsta trece. Şi n-avem nimic la mână.
Presupun că veniţi la mine să dormiţi. Pentru că puteţi.
Şi pentru că eu nu mă mai întorc la umbrela aia monstruoasă.
Trebuie să-i hrănesc. Să-i dau drumul lui Norocel. Sunt o grămadă de făcut.
Mereu. Mereu sunt o grămadă de făcut.
- Aveţi un scaun cu rotile pe acoperiş. - Bună ziua.
Norul ăla nu s-a clintit cu un centimetru. Deci, s-ar putea să nu vorbeşti prostii.
- Mulţumesc. - Da, mulţumesc.
Conceptul de organisme extraterestre pe cer nu e unul nou.
Oamenii încearcă să facă poze la aşa ceva din anii '50.
- E o chestie antică... - Cum facem să-l vedem ?
O să fie înfometat din nou.
Deci, ştii şi tu... îl anunţăm că e ora cinei.
Acum ştim ce nu-i place.
Căluţul ăla fals şi steguleţele l-au cam nenorocit pe dinăuntru.
I s-or fi blocat pe trahee sau ceva de genul.
Pun pariu că nu se mai încurcă de acum înainte cu steguleţe de astea.
Da.
L-am enervat rău de tot.
Nu noi suntem motivul pentru care s-a stabilit aici, ci Jupe a fost.
A crezut aiurea că poate îmblânzi un animal de pradă. Nu poţi să faci asta.
Trebuie să faci un soi de înţelegere.
Da. Spune-le asta lui Siegfried şi Roy.
Bun.
Întreb şi eu, ca unul care era în casă când s-a întâmplat nebunia aia...
Cum să faci o înţelegere cu un OZN, entitate extraterestră sau cum naiba s-o chema ?
Numeşte-l "Jean Jacket."
Bun, ce ziceţi de planul ăsta ?
Să-i trimitem lui Jean Jacket nişte cai proaspeţi la asfinţit şi să vedem ce se întâmplă ?
Sunt oameni pasionaţi de cai.
- Atunci de ce nu le dai drumul ? - Nu facem asta.
Bine.
Atunci cine se duce acolo şi ademeneşte vedeta afară din rulota ei ?
Eu.
Îl scot eu.
Unde-l vrei ?
Îl aduci până acolo.
Eu sunt aici, pe colina asta.
- Băi, să fie... - Eu am făcut-o. Fără electricitate.
Nu ţi-am spus eu că bulangiul ăsta vine aici cu o cameră clasică de filmat ?
Hai, băiete !
Da !
A fost deasupra mea de vreo câteva ori. Îl prind eu.
E un animal.
Nu te întorci cu spatele când te atacă ursul. Nu porţi roşu în preajma unui taur. Aşa şi aici.
Nu-l priveşti în ochi decât dacă vrei să fie atent la tine.
Noapte bună, d-le magazioner.
Bag picioarele. Aleg jobenul.
... şi nu prea avem mult timp la dispoziţie.
O zi, două, cel mult.
Pentru că o să se afle şi când o să umble vorba...
Îmi pare rău, s-a murit aici, parcul s-a închis.
... oamenii or să dea buzna şi-or să facă ce face toată lumea,
vor încerca să şi-l însuşească.
Fie.
Degetar.
Pe ăsta îl voiam oricum.
Las' să dea buzna, atunci. Oricum, n-o să mai conteze.
Pentru că ce-avem noi de gând să facem nu se va putea şterge niciodată.
E mare, e rău şi are mult nerv.
Dar orice cu nerv poate fi înfrânt.
Aşa că înfrânge-l.
Eu o să-l filmez.
Ce vrem să facem noi e important, nu ?
Adică, ce vom filma...
... va face şi mult bine, nu ?
Adică, pe lângă bani şi glorie, putem salva vieţi. Băga-mi-aş, poate chiar Pământul, corect ?
Da.
Am coborât pe Pământ şi m-am ascuns într-un copac
Şi am spus "Domnule Şef al Oamenilor Purpurii, nu mă mâncaţi."
Se uită la mine şi, cu o voce foarte aspră, îmi spuse, "Nu te voi mânca."
"Pentru că eşti prea puternic."
Era şeful înaripat al Oamenilor Purpurii, cu un singur ochi şi un singur corn.
Şeful înaripat al Oamenilor Purpurii, cu un singur ochi şi un singur corn
Şeful înaripat al Oamenilor Purpurii, cu un singur ochi şi un singur corn...
Mie îmi pare tare ciudat.
N-o să se pună cu tine.
JEAN JACKET
A venit timpul să trezim rudele.
Gata, începem. Hai, ieşi din ascunzătoarea ta !
Ce idioţenie extraordinară !
O să te prindem noi astăzi, fraiere !
Unde e transmisia camerei lui Holst ? Terminat.
- Nu mi-am dat seama. Terminat. - Cum adică, nu ţi-ai dat seama ?
Holst filmează pe peliculă şi toate camerele noastre sunt digitale, deci, e cu totul altceva.
Terminat.
Mai pe şleau, ai uitat complet. Terminat.
Păi, am fost ocupat cu conectarea a 50 de tuburi cu aer la bateriile maşinilor morţilor,
toate conectate la un panou de control. Deci, terminat. Scuze, mi-e frică de mor.
- Un om la pământ. - Cum ? Unde ?
Ultima mascotă, în vale.
Fii cu ochii pe el, Em. Sunt cu ochii-n patru aici.
Idiotule.
Aşteaptă. Gata, s-a ridicat.
- Poate să aibă acumulatorul stricat. - Bun. Toate camerele în sus.
Se mişcă.
Cine-i boul ăsta ?
Un tip în negru pe o motocicletă albă.
Nu, fir-ar să fie.
Cu ce pot să te ajut ?
- Vezi norul ăla ? - De unde eşti ?
Îmi cer scuze. Tu cine eşti ?
- Nimeni. - Mie-mi pare că ai fi cineva.
Uite, facem o probă video pentru o reclamă Verizon,
aşa că o să te rog să eliberezi drumul.
Toată valea apare în ceaţă pe Google Maps. Sunteţi bine ascunşi aici.
Cauţi parcul Jupiter's Claim ? Ajungi mai repede dacă ocoleşti.
Da.
De fapt... ce s-a întâmplat cu parcul lui Jupe şi cu toţi oamenii ăia ?
Era practic vecinul tău, nu ?
Deci, ce, s-au volatilizat ? Doar nu crezi povestea cu inundaţiile...
Băieţi. Ăsta e de la TMZ.
Mă-sa...
Oameni buni, Jean Jacket e clar în norii ăia şi vine încoa'.
Care-i problema ? Nu vrei să apari la televizor ?
Frate, încerc să-ţi spun o chestie.
Nu vrei s-o iei pe acolo.
Cum vrei. Tu pierzi, "nimeni."
- Încă mai filmăm ? Terminat. - Poţi să fii sigură !
- Băieţi, se apropie. Terminat. - Test rapid, oameni buni.
Ce se întâmplă când o motocicletă electrică, gonind cu 97 km pe oră,
loveşte un câmp anti-electric în direcţia opusă ?
Rahat.
În mă-sa.
Înfundăm toţi puşcăria.
Tipul ăla n-are cum să mai fie în viaţă.
Căcat.
Fir-ar să fie. Şi doar i-am spus să nu se ducă. Clar !
O.J., ce faci, unde te duci ?
Ce pana mea face ăsta ?
- Mi se termină energia. Terminat. - O.J., nu, nu !
Nimeni care se respectă...
Ai prins asta pe cameră ?
- Uită-te la mine ! - Ce s-a întâmplat ?
Ascultă, trebuie să plecăm urgent de aici. Ochii la mine.
Unde mi-e camera de filmat ? Am nevoie de ea. O vezi pe undeva ?
Da, bine. Angel ?
- Ce ? - Angel, hai. Trebuie să schimbăm pelicula.
Rahat.
Stai.
Unde ţi-e telefonul ? De ce nu filmezi ?
Angel, ce durează atâta ?
O.J., dacă mori încercând să-l salvezi pe ăla, te omor cu mâna mea.
- Nu, nu, te rog. - Închide ochii. Plecăm de aici.
- Închide ochii. - Nu înainte să faci o poză.
Fă o poză mai întâi !
Se încarcă pelicula.
- Poţi folosi aparatul meu. - Nu avem timp.
A venit.
Regele Scorpion.
Devii celebru.
Ce e aia ?
- Greşeala mea. - O, Doamne.
Am nevoie de cameră !
Dă-mi capacul.
Futu-i !
Toată lumea e bine ? Spuneţi ceva, naibii !
O.J.
O.J. !
Bou' naibii, răspunde-mi !
Eşti bine ?! Teafăr ? Terminat.
Doamne !
La naiba, cred că ia tuburile de aer. Vezi asta pe camere ?
Băieţi, O.J. şi-a pus gluga. Goneşte pe traseu.
Doamne... Nu-l mai văd, a plecat.
Hai ! Hai !
- Nu. - Mama mă-sii !
Du-te !
Norocel, du-te ! Fugi !
Băga-mi-aş !
Aşa !
- Nu prea i-a plăcut asta, nu ? - O.J., eşti un geniu, în pana mea !
Am reuşit. Gata, avem filmarea !
Transmisia pica şi revenea când l-a luat pe ăla,
dar avem totul filmat pe peliculă, da, Holst ?
Lumina...
Lumina o să fie...
... o să fie o splendoare în curând.
Ce vrei să spui, Ant ?
Unde te duci ?
O să fie în regulă, Angel. Noi nu merităm imposibilul.
Băieţi.
Holst tocmai mi-a spus nişte chestii stranii, şi-a luat camera şi urcă pe deal. Terminat.
Holst.
Holst. Stai, frate, vorbeşte cu mine. Ce s-a întâmplat ?
Ai filmat sau nu ? Terminat.
Ce mă enervează ăsta !
Mă-sa. E o nebunie, ştiu.
Hai, hai, hai.
Nu se poate...
Ce naiba ?
Holst.
Futu-i !
În mama mă-sii !
Nu te uita.
Ia motocicleta şi cară-te de aici !
Eşti mort, prostule !
Hai.
Nu...
Mă-sa...
Nu !
Pleacă de acolo, O.J. Las-o baltă. Hai !
Hai odată !
Hai !
O să te rupă, jigodie !
O să te rupă !
Hai.
Haide, haide !
Hai !
Te prind eu, nenorocitule.
La Oprah mă duc cu tine. Hai la Oprah.
Da !
Nimeni nu se pune cu neamul Haywood, jigodie ! Nimeni !
Mă auzi ?!
Băieţi şi fete, e timpul să urcăm pe cai şi s-o luăm din loc.
Aşa e, călătorie plăcută. A venit ora închiderii.
Nu trebuie să pleci acasă, dar nici nu poţi rămâne aici.
Te aşteptăm din nou.
Şi, până atunci, îţi dorim numai bine. Hasta la vista. Adios.
Oameni buni, sunt Wally Pachenko şi transmitem live din Agua Dulce
la porţile parcului Jupiter's Claim. Cu câteva secunde în urmă,
s-a întâmplat ceva inexplicabil în zare...
Puteţi, probabil, să vă daţi seama de şocul meu după tremurul din voce...
Se mai văd fragmente plutind duse de vânt. Un obiect neidentificat a explodat pe cer.
Se mai văd fragmente căzând din cer.
Traducerea şi adaptarea MARIAN CÎRCEL
Sincronizare subtitrare R.O.D.
NICI GÂND
VĂ AŞTEPTĂM LA TURUL JUPITER'S CLAIM, AŞA CUM L-AŢI VĂZUT ÎN "NICI GÂND" !