Det er en smak av fred
Hver kveld vi danser i mine drømmer
Cupido er en bueskytter
Hans voldsomme avreise
Etterlater oss ved alteret
Sårede, svake og klare til å blø
Syng, jenta mi.
Mamma. Nå kan jeg ikke.
Hun er ikke lenger spontan.
Så synd. Du har en vakker stemme.
Jeg gleder meg til å høre den når du er eldre.
Kan vi dykke på dette stedet?
Hvor gammel må man være for å dykke?
Jeg vet ikke, Trent.
-Du er nok for ung. -Du er en baby.
Du sa fem minutter. Det har tatt mye lenger tid.
Er vi nære?
Stopp å ønske bort dette øyeblikket.
Se hvor vakkert det er ute.
Prisca.
Er det jobben?
Ja.
Sett et godt eksempel, mamma.
Jøss.
Dette er mye bedre enn Cancún.
Mr. og Mrs. Capa, velkommen til vår versjon av paradiset.
Jøss.
Hallo!
Dette er Madrid. Hun tar seg av dere.
Ut fra preferansene deres for mat og drikke
har vi laget velkomstcocktails.
Jøss.
-Takk. -Se så store dere er.
Vi har en drikkefontene for dere to.
Kan vi gå?
-Ja. -La oss gå.
Tenk at jeg fant dette på nett!
YOGA HULATIMER
ETTERMIDDAGSSNORKLING
Det er fantastisk.
Favorittgreia mi, åpen 24 timer,
godteristasjonen.
Herregud. Kom igjen, Trent.
Bland vanilje og jordbær i den.
Si hei, Trent.
Hei.
Jeg heter Idlib. Onkel er daglig leder her.
Han heter Trent, jeg Maddox.
Jeg kan legge et puslespill med tusen biter, som er bra.
Pappa og jeg har lim på dem og henger dem på veggen.
Jeg samler på konkylier.
Jeg har 42.
Utrolig.
-Hjelp meg med dette. -Ok.
Så du skal ha jordbær og vanlije?
ANAMIKA RESORT KOS DEG
Hei.
Takk. Ja.
Ok. Jeg har den. Kom igjen.
Takk.
Så flink du er.
-Du! -Jeg berørte jakken din, det...
Dere!
I USA skjer det 250 000 møbelrelaterte skader i året.
25 % er salongbordskader.
Dere!
-Greit. -Ok.
Warren og Warren må ha med hotellet å gjøre.
De må ha kongresser her.
Vi elsker dette legemiddelselskapet på jobben.
Vi vil be kunder bruke medisiner fra Warren and Warren
for å senke forsikringspremiene.
Ja.
"Ingen barn tillatt på stranden"?
Hva? Vent.
-"Ingen barn-uke"? -Det er ikke sant! Få se!
Ingen barn. Du skulle ha sjekket.
-Få se! -Det er deres mors feil.
Seriøst. Det står...
-Få se! -Det står her.
-Få se! -Selvsagt.
Jeg vet at det er vondt å høre.
Men nå har jeg makten.
Ja! Og dere må gjøre det.
Dere må forstå. Det er slik.
-Pappa! -Livet er slik.
Det er hardt, og av og til får du motgang.
Kom igjen! Blått lag vinner.
Hva heter du, og hva jobber du med?
Hei. Jeg er Annette. Hva heter du?
Trent. Dette er Idlib.
Hyggelig å treffe dere.
-Ha det. -Ha det.
Ha det.
Hei, jeg heter Trent. Dette er Idlib.
Hva heter dere, og hva jobber dere med?
Jeg heter Sophia Watson. Jeg er kokk.
Greg Mitchell, politimann.
Kult.
Og jeg er Malin Mitchell, danser.
Jøss. Så kult.
-Ok, ha det. -Ha det.
-Vi går dit bort. -Ha det.
Kom, la oss gå dit bort.
Sannhetslek. Kom igjen.
Jeg kan ikke ta armhevinger. Kom igjen.
Jeg har ikke venner.
Jeg er vennen din.
Du vil dra.
Kanskje kan vi FaceTime.
Så kan vi være venner.
Du kan komme til meg og finne på historier.
Så kan vi gå på samme college
og bli naboer med lån.
Fint.
Så rart.
Vet det.
Det tynger meg. Jeg kan knapt spise.
Og jeg føler ikke noe?
Vi ble enige.
Vi skulle gi dem én siste ferie før vi sier det til dem.
Hvorfor tenker vi ikke på...
Det burde ikke påvirke noe.
Legen sa at den ikke betyr noe.
At den sikkert har vært der i årevis.
Vi skulle til å separeres.
Det er forvirrende nok for oss.
La oss ikke blande inn et uvesentlig helseproblem.
La oss komme oss gjennom dette, Guy.
Sette i bås.
Det er bare i tre dager.
Har du funnet en bolig?
Ja.
Prisca. Kom igjen.
Du tenker alltid på framtiden!
Jeg føler meg usynlig!
Du tenker alltid på fortiden. Du jobber på et museum!
De stoppet visst.
Hvorfor leker du ikke?
TIL - TRENT FRA - IDLIB
IS-SPISEKONKURRANSE I MORGEN
God morgen. Hva vil dere ha til frokost?
Jeg tar Kalsiumbombe-juice. Jeg lider av kalsiummangel.
Er den kalsiumrik, eller er det et fengende navn?
Den inneholder kalsiumrike grønnsaker, ma'am.
-Rett deg opp, Kara, vennen. -Ok.
Du må ikke få pukkelrygg som voksen.
Det er så stygt.
Ingen gutter vil ha deg.
Få Kalsiumbombe.
Kanskje du kan anbefale en av disse.
Denne.
Jeg anbefaler granola parfait.
Et godt valg.
Ok.
Hvordan har Capa-familien det?
Planer for dagen?
En av ungene vil kjøre vannscooter.
Og den andre vil gjøre hva som helst annet.
Det er...
...en privat strand i øyas naturreservat.
Den er umulig å finne.
Den er omgitt av enestående klipper, uvanlige mineraler.
Det er en unik opplevelse.
Et naturlig avvik.
Jeg anbefaler den bare til visse gjester.
Men jeg liker dere. Greit?
Dere er en fin familie. Jeg kan ordne skyss, hvis...
Ja.
Høres ut som et flott minne for oss.
Det er vår hemmelighet. Jeg ordner alt.
-Takk. -Takk.
Takk.
Vi bør bestille grønnkål til Trent.
Idlib, hva har jeg sagt om å være her når du ikke har lov?
Du får ikke... Jeg har sagt det mange ganger.
Vi har regler.
Jeg er lege.
Kona mi har epilepsi.
Jeg er sykepleier. Jeg heter Jarin.
Nettopp, hun har et kraftig anfall.
Hold ting unna henne.
Patricia.
Kjære.
Jack, la henne ligge her litt.
Legg noe under hodet hennes. Det går bra.
Takk, doktor. Jeg heter forresten Jarin.
I neste nummer vrir jeg hodet helt rundt.
Beklager at jeg ødela frokosten deres.
Du vil alltid være midtpunkt.
Du verden. Vil du ha noe å drikke?
Ja.
Idlib.
Stranden kan ikke være så hemmelig. Vi skulle ikke si noe.
-Ikke vi heller. -Sitt, Gustav. Flink bisk.
Flink bisk. Bli der.
Ok, gjestekontroll.
Bøker, solkrem.
Har alle lagt passene i safen?
-Ingen må miste noe. -Ja.
Hva heter dere? Hva jobber dere med?
NATURRESERVAT ADGANG FORBUDT
INNTRENGERE STRAFFEFORFØLGES
Det er masse steiner her.
Ok, venner.
Ring oss,
så henter vi dere når dere vil tilbake.
Eller så henter jeg dere kl. 17.00.
Følg stien ned til stranden.
-Er det mat også? -Ja.
Jøss, mye mat.
Barn spiser mye. Og dere har tre.
Ok.
Virker bortkastet, men takk.
Kan du hjelpe med å bære?
Vi har en eldre og et barn her.
Beklager. Jeg må tilbake. Men det er ikke langt.
Gå nedover, så ser dere en vakker dal.
Gå gjennom den og dere er framme. Kos dere!
-Er det... -Kom igjen.
-Er det slanger der? -Selvsagt.
Kult. Jeg vil se en.
-Praktfullt. -Jøss.
Ok.
Går det bra? Ja?
Hva skjedde nettopp?
Se opp.
-Så spennende! -Forsiktig.
-Slipp! -Jeg vinner!
Jøss. Det gir meg frysninger.
Kom igjen, vennen. La oss vise Gustav havet.
Hjelp moren din, Maddox.
La oss gå et annet sted.
Det er penere nærmere vannet.
-Ja, men jeg... -Se. Det er vakkert.
Jeg har deg!
Har du noensinne sett noe slikt?
Det var riktig å sende oss.
Ligg.
Ja. Flink bisk!
Unger, se på den vakre korallen.
-Hva skal du gjøre? -Jeg skal sprute på deg.
Lese videre, tror jeg.
Du sprutet på meg.
Stopp! Jeg mente ikke at du kunne sprute på meg.
Guy?
Ja.
Hvilken bok leser jeg?
Jeg vet ikke.
Hvordan det?
Ingen grunn.
Prisca. Jeg ville fortelle deg noe.
Ikke tenk på det.
Jeg sier det senere.
Herregud.
Det er Mid-Sized Sedan.
Mid hva?
Han er rapper!
"More Dough for the Cookin'"?
-Mid-Sized Sedan? -La oss gjøre noe.
Pappa, jeg må, ok?
-Nei. La ham være. Det er en privat... -Høres gøy ut.
-Hold opp! Jeg må hilse på. -Han er på ferie.
Hva er etternavnet hans? Sedan?
Her er en stor en. Jøss.
Hjelp meg.
Vi bør ha innflytningsfest.
Er ikke huset vårt vakkert?
-Bø! -Du da!
-Kom tilbake! -Nei!
Du får ikke tak i meg!
Kara, jeg skal ta deg nå.
Kom igjen.
Du får ikke tak i meg!
Jo da.
Kom igjen.
Herregud. Har deg.
Du får aldri tak i meg.
Vennen, jeg er hjemme.
Jeg sa jo at jeg ikke vil leve slik.
Jeg skal bo i en leilighet.
Jeg kjører en tur for å roe meg ned.
Jeg er veldig sulten.
Jeg også. Magen brummer.
Min også.
Jøss.
Hvem legger igjen dette?
Mamma!
Fra hotellet.
De er så rustne.
Legg det fra deg!
Du kan få infeksjon eller skjære deg!
Gå unna.
Neste aktivitet.
-Hva skjer? -La oss leke gjemsel.
Jeg vet ikke. De fant ting fra hotellet i sanden.
Atten, nitten, tjue.
-Ingen fisk. -Den som ikke har gjemt seg nå, må stå!
Mamma!
-Hva er det? -Trent!
Det er noen der borte.
Der borte.
Hjelp meg. Ta beina.
Lag listen din.
-Lag listen din. -Ok.
Rødt og oransje.
Rødt, oransje. Gå unna, unger.
La legen prøve å hjelpe damen.
-Grønt. -Grønt.
-Gyllenbrunt. -Gyllenbrunt.
-Lilla. -Lilla.
-Hva skjedde? -Det går bra.
Blått. Blått er bra. Og så?
-Grønt. -Ja.
-Gult. Lilla. -Gult. Jeg elsker gult.
Vi ringer politiet, ikke sant?
Jeg henter mobilen.
Pokker.
Hva har skjedd med henne?
Jeg vet ikke.
Jeg er fortsatt sulten.
Jeg også.
Var hun sammen med deg?
Jeg ventet på henne.
Hun svømte ut alene.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
Jeg sier ikke noe annet.
Slo du ham? Jeg må ikke vite sammenhengen...
Hva? Selvsagt ikke.
Hvorfor blør du fra nesen?
Jeg sa at jeg ikke har noe å si.
Brystet mitt virker rart.
Vi skulle ha skaffet en yacht som jeg foreslo, Agnes.
Du skulle ha gått med på det.
Nå er vi blandet inn i et øyproblem.
Jeg...
Mamma, badedrakten min gjør vondt. Jeg må ta den av.
Bare løsne...
Vi er fra Philadelphia.
Jeg er her på ferie med kona og barna. Det er dem.
Der borte.
Jeg vet at de fleste som dør på ferie,
dør av for mye sol, overanstrengelse,
for mye mat eller alkohol
eller en blanding av det. 99,4 % av tiden.
-Hvordan vet du det? -Jeg er aktuar.
Jeg beregner forsikringspremier ut fra folks risikoprofil.
Jeg har ikke gjort noe.
Hun var tiltrukket av meg.
Noen vil finne ut av det.
Vi må vente på at de kommer hit.
Overhodet ingen dekning.
Stranddagen er visst over.
Vi må holde øye med ham og liket.
Du verden.
Jøss.
Kjørte hotellet dere hit?
Ja. Vi skulle komme før, men hvilte på rommet først.
Flott. Vi må til hotellet før de drar.
Vi må nok forlate denne stranden.
Hvorfor det? De har dratt.
Hva skjedde?
Vi vet ikke hva som skjedde.
Jeg tror denne mannen var involvert.
Hvorfor er jeg i så fall her? Pokker.
Nesen hans blør. Han fikk nok det da hun prøvde å forsvare seg.
Jeg liker ikke denne dynamikken.
Nesen min har blødd i timevis. Jeg vet ikke hvorfor.
Charles, noe er galt med moren din. Hun spør etter deg.
Vi er alle involvert nå.
Vi er ansvarlige for den kvinnen.
Jeg har ingenting imot denne mannen. Jeg gjør det jeg må.
Ingen mobildekning her på stranden.
Bli her.
Jeg går dit de satte oss av og prøver å ringe.
Det må være dekning. Folk må jo ringe for å dra tilbake.
Herregud.
Du snublet ut i igjen og holdt deg til hodet.
Du hadde det visst vondt, kjære.
Du besvimte.
Jeg følte et trykk i hodet.
Det går bra, Charles.
Det er nok sjokket.
Prøv å hjelpe Gustav. Ellers blir han syk.
Selvsagt er det sjokket.
Jeg skal skaffe transport til hotellet,
men først må vi ta oss av dette, greit?
Går det bra?
Ja.
Jeg vet at du har vært stresset.
Ikke bli opprørt.
Hjelp disse menneskene gjennom dette.
Hva har du hørt?
Hjelp disse menneskene gjennom dette.
Unnskyld.
Jeg så at du snakket med mannen min.
Du har mye å takle med denne kvinnen,
men noe er galt med sønnen min. En slags reaksjon.
Er det alvorlig? Jeg har ikke tid til dette.
Hva slags lege er du?
Kardiotorakal kirurg og overlege.
Du kjenner meg ikke.
Jeg er museumskurator.
Jeg sier dette fordi jeg vil at du stoler på meg
og ikke tror jeg er hysterisk når jeg sier
at noe er veldig galt med barnet mitt.
Han virker i orden. Han leker med datteren min.
Du virker også annerledes.
Hvordan?
Jeg vet ikke. Bare annerledes.
Hold meg i hånden.
Ok.
Piletre, japansk lønn.
-Eviggrønn. -Blir du redd, så si det.
Hva ser du på?
-Der. -Hvor?
Langt der oppe i åssiden.
Hva ser du?
Jeg syntes jeg så noe blankt.
Mamma kommer.
Charles! Hun har sluttet å puste!
Hun har sluttet å puste!
Jeg gjorde ingenting.
Dere gikk bort,
og hun sluttet plutselig å puste.
Hun virket fredelig.
Gå unna.
Vi tar med ungene bort.
Er dette sant?
Hun tålte ikke sjokket.
Hun så en drept kvinne, og hjertet sviktet.
Hva heter dere, og hva jobber dere med?
Jeg heter Jarin og er sykepleier.
Jeg heter Patricia og er psykolog.
Han husker navnene til alle og ting om dem.
Alt går bra.
Hva heter du?
Trent. Dette er søsteren min, Maddox.
Hvor gamle er dere?
Jeg skal gjette. Jeg er flink til det.
Du er 11, Trent.
Seks.
Nei. Er du 10-11?
Han lyver ikke. Han er seks.
Seks og et kvart, for å være nøyaktig.
Hun er 11.
De føler seg utrygge. Det er mye som skjer.
De tuller. Vi lar det være.
Ok, hva er navnet på bestevennen din?
Maddox.
Så fint.
Har dere sett barna mine?
Prøver alle å tulle med oss?
-Hva? -Er ikke dette barna dine?
Jeg er her, mamma.
Mamma?
Mamma.
Hvorfor ser du slik på meg?
Prisca, vi bør dra.
Få barna tilbake til hotellet.
Guy...
-Maddox? -Ja. Pappa, det er meg.
Hva skjer?
Ser du?
Du store...
Pokker.
-Hvordan havnet vi her? -Rolig.
Intenst kranietrykk. Som å være på dypt vann.
-Kan ikke... -Kommer du deg opp?
Rolig.
Charles?
-Det går bra. -Er du ok?
Vi drar nå og tar med barna.
Folk besvimer når de går den veien.
Tre personer har besvimt.
-Latterlig. Gå. -Jeg så det, Prisca.
Jeg så Jarin besvime.
Vi må få barna på sykehus.
Nå.
La oss slutte å snakke om det.
Barna er redde.
Jeg kan bli her sammen med dem.
Men alle andre må prøve å finne en annen vei bort fra stranden.
Gå sammen i par i fall noen besvimer.
Chrystal, bli med meg.
-Ok. -Hold deg nær meg.
Jeg føler meg ukomfortabel.
Ikke reis dere for fort.
Unger, la mamma og pappa snakke litt.
Nei. Vi er redde.
Bli her.
Ok?
-Ikke la dem se det om jeg gråter. -Nei.
-Du skjelver på hendene. -Ja.
-Jeg gjør det.
Går det bra?
Vi er på en strand med to lik som er urelaterte.
Det er statistisk umulig.
De tre barna reagerer på noe.
Bare barna.
Se på legens datter.
Barna reagerer på noe de har spist.
Eller de har fått noe.
Denne øya er avsidesliggende og uutviklet, men vi har lege.
Så la oss få ham til å se på barna.
Jeg får fortsatt ikke dekning.
Doktor, før vi gjør noe annet,
kan du se på barna våre?
Han har en kniv!
Det er et hull i kinnet mitt!
-Herregud! Går det bra? -Legg den fra deg, doktor.
Pass deg, Jarin.
Jeg forstår det ikke. Jeg trodde han skulle skade meg.
Unnskyld.
-Unnskyld. -Hva mener han, "unnskyld"?
-Få se flengen. -Det er overfall!
Rolig.
Hva heter du?
Mid-Sized Sedan.
Jeg må være i sjokk. Jeg er nummen. Jeg føler ikke smerte.
Få se.
Dette er ubegriperlig, Prisca.
Jeg må på sykehus.
Hvorfor de ansiktsuttrykkene?
Det er vanskelig å forklare.
Dette er sykt.
Hvor ble det av den?
Dette er et triks.
Jeg prøvde å stikke av, men jeg er livredd.
Jeg vil tilbake til hotellrommet.
Jeg skulle prøve å finne roen her.
Hun og jeg begynte å snakke fordi vi begge er syke.
Hun fikk nylig en MS-diagnose. Vi begynte å rappe om det.
Jeg gjorde ikke jenta noe.
Hun svømte som en mester,
rygg og alt.
Hun svømte langt ut.
-Hva sa du? -Jeg vet ikke.
Kanskje butterfly.
Jeg ser ikke på sommer-OL.
Du kom på ferie hit fordi du var syk,
-og hun også? -Det var et kult sammentreff.
Kanskje dette er en gruppepsykose. Jeg har studert det.
Vi er alle opprørte.
Vi tror ikke at vi kan forlate stranden.
Mamma.
Er det mer mat? Jeg er sulten ennå.
-Hun er defintivt eldre. -Hvordan kan du være sulten?
Hennes biologiske alder må være 12 eller 13,
og hun ble nylig seks.
Hva?
Er vi eldre?
Er jeg i orden?
Jeg vet ikke hva som skjer med dere, vennen.
Men jeg har en annen badedrakt,
og kanskje du bør skifte.
Det kan være et virus.
Kan være mygg der...
Atferden deres på denne delen av øya.
Noe utløser hormonene hennes.
Hunden er død!
-Herregud. -Herregud.
Han levde nettopp.
Kara, hold i meg.
Hva skjer?
Hvem tror de kan svømme
hundre ganger lengden til et svømmebasseng motstrøms,
og snu og svømme en ukjent strekning
for å finne en annnen kyst?
Det er nok avstanden bort fra denne vika.
Det virker for langt. Det er ikke trygt, kjære.
Jeg heter Brendon.
Jeg gikk på privatskole.
Mamma er advokat, og pappa er tannlege.
-Noen skal vite det. -Ok.
Jeg har et problem med blodkoaguleringen.
Jeg kom hit til øya for å se havet
og huske at jeg er tilknyttet noe større.
Så vakkert, Brendon.
Jeg føler meg annerledes enn i går eller i morges,
og foreldrene mine skjønner nok ikke.
Tankene mine er mer fargerike.
I går hadde jeg noen sterke farger,
og nå har jeg flere, mer dempet.
Ok!
Samle dere!
Kom igjen!
Alle trenger en stemme her.
Har vi tid til dette?
Vi tar dårlige avgjørelser om vi er utrygge på hverandre.
Vi har ikke tid, men hvorfor ikke starte med dere to?
Hvorfor er dere her?
-Vi har hatt det vanskelig... -Chrystal.
Vi har gått gjennom noe.
Han er under stort press som lege. Han måtte vekk.
Alle opplever det. Det er ikke uvanlig.
Det går bra, Charles. Jeg sier ikke noe annet.
Bra! Fint å høre fra dere begge.
Hva med dere?
Prisca?
Det er ingenting.
Vi må ta en avgjørelse.
Barna reagerer på noe.
Det er nok et virus.
Jeg må få igjen pusten.
Jeg føler meg rar.
Går det bra, mamma?
-Mamma? -Hva er galt?
Går det bra?
Jeg tror ikke det er...
-Hun har en svulst. -Hva?
-Men den er godartet. -Herregud.
Mamma?
Hvor er den?
-Mamma? -Det går bra.
Kan jeg...
Jeg føler den. Den er stor som en golfball.
Nei, den skal være tre centimeter.
Få se.
-Mamma! -Prisca!
-Hun besvimer. -Prisca.
Mamma.
-Gi henne luft! -Våkne. Ikke gjør dette.
Den er der.
Den har vært der en stund og er stor som en softball.
Herregud.
-Den har vokst. -Hva?
-Hva skjer med mamma? -Hva skjer?
-Pappa! Hva skjer med mamma? -Det går bra.
Trent, dere to må leke et annet sted på stranden. Ok?
Mamma er sliten. Gjør du det for meg, tiger?
Den første voksne rammes.
Hva om vi skjærer den ut?
-Pappa! -Ikke mulig.
Jo. Men det er opp til Guy.
Nei! Nei!
Jeg vil ikke ta denne avgjørelsen.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
-Har vi alkohol? -Ja.
Flasker fra minibaren.
Jeg kan ikke holdes ansvarlig. Skjønner du?
Ja.
Ok. Har noen nål og tråd?
-Jeg må sy. -Ja.
Her. Er avgjørelsen riktig?
-Skal vi snakke om det? -Jeg kan ikke tenke.
Svulsten dreper henne.
Vet du at Jack Nicholson spilte i en film med Marlon Brando?
Å nei.
Hva sier han?
-Hva var tittelen? -Pust dypt, Charles.
-Går det bra? -Ja.
-Få gjøre jobben min. -Er han i orden?
Skjær i henne igjen.
Vi holder innsnittet åpent med hendene.
Guy, jeg kan hjelpe, broder.
Nei, jeg tar meg av henne.
Vet noen tittelen på filmen?
Med Jack Nicholson og Marlon Brando.
-Begge. -Prøv igjen, doktor.
Skrått innsnitt i magen, 10-15 cm. Du klarer det.
Ha fingrene inni innsnittet.
Ok.
Kan du åpne mer?
Det lukkes rundt fingrene mine.
Hold det åpent. Slik.
Jeg løfter ut svulsten.
Jøss! Den er stor som en melon!
Vent!
Den er festet til noe.
-Muskelvev. -Ok.
Hold innsnittet litt mer åpent.
Jeg er lei for det, Pris.
Skjærer under svulsten.
Har den.
Mamma.
Prisca?
Mamma?
Det går bra.
Jeg besvimte bare.
Vi tok ut svulsten.
Den drepte deg nesten.
Mannen din tok en rask beslutning.
Guy, jeg føler meg bedre.
Pokker!
Kom og se her!
Skynd dere!
Pokker.
Kom igjen!
Kan vi være enige om at jeg ikke gorde det?
Hva har skjedd med henne?
Kroppen er nedbrutt.
-Hvor fort kan det skje? -Det tar lang tid.
Mamma kan dette.
Jeg er ikke rettspatolog,
men ut fra utgravinger for museet
vet jeg at det varierer basert på jord og temperatur.
Jeg gjetter at på et eksponert lik
er kjøttet borte etter omtrent sju år.
Og dette skjedde på tre timer?
Jeg vet det.
Og beina vi fant, brytes ned etter 30 år til.
Hva faen?
Under 20 timer etter at du dør, er du støv på denne stranden.
Hva betyr dette?
Det skjer noe med tiden her.
Tiden?
Du har rynker.
Jeg er redd.
Det er best å fokusere på detaljer i uhyggelige situasjoner.
Som åndedrett.
Hva skjer med oss?
Er vi også syke?
Jeg tror ikke det.
Vi vokser bare visst.
Ut fra Trent og Maddox' alder og tiden vi har vært på stranden,
tilsvarer en halvtime et år av livene våre.
Det må være slik for alle, men det er ikke alltid synlig.
For første gang ønsker de at de er svarte.
Barna spiser så mye fordi de vokser.
De må vokse mye fort.
Vi vokser ikke.
Cellene våre eldes bare.
Jeg føler meg annerledes.
Det er som om tankene mine også forandrer seg.
Jeg får mange tanker samtidig.
Det er rart.
Jeg er ikke så redd for det som skjer med oss.
Hva med håret og neglene våre?
Bør de ikke vokse abnormt?
Kanskje er det fordi cellene i håret og neglene er døde
og ikke reagerer på samme måte.
På denne stranden er én time to år.
Vi vil eldes med nesten 50 år på én dag her.
Nesten et liv.
Det kan være klippen som omgir stranden.
Om cellene våre påvirkes,
slik at prosessene der går raskere,
er det å prøve å dra som å gå for raskt opp til overflaten
etter å ha vært på dypt vann.
Kroppene våre reakklimatiseres ikke.
Derfor besvimer vi når vi prøver å dra.
Kanskje kan vi gå langsomt gjennom dalen,
ta et skritt, stå stille.
Gjøre det i åtte til ti timer.
La kroppene akklimatiseres.
Men ifølge Priscas tidsskjema,
hvem vil ofre 20 år av livet på å prøve?
Beklager, dette er tull.
La oss ikke avvise alles opplevelser.
Vent. Hvor er barna?
Trent!
Kara!
Svar! Vi trenger dere her!
Der er de.
PASTASALAT
-Vil du ha? -Nei, jeg er ikke sulten.
Hei.
Mamma! Pappa!
Kara.
-Hva har du gjort? -Vi lekte bare.
Det går bra. Jeg har blitt litt feit.
Mamma, du er bedre.
Maddox?
-Maddox? -Det går bra, Trent.
Bare la mamma og pappa finne ut av dette.
Herregud, Guy.
Det går vel bra, mamma?
Jack Nicholson og Marlon Brando spilte i en film sammen.
Jeg vil anta at hun er fem måneder på vei.
-Hva? -Hva?
Rolig, Trent.
Hun er bare gravid i rundt 20 minutter etter unnfangelsen.
Hvorfor ser du på meg som om du vil stjele lommeboka mi?
-Skal jeg slå deg? -Rolig.
-Jeg forstår ikke hva du mener. -Greit.
La oss konsentrere oss om det aktuelle problemet.
Kan dere noe om film?
Pappa, mamma ber deg sette deg når du blir slik.
Vi må skaffe hjelp til henne. Ok?
-Dette kan ikke skje her. -Den er større.
-Er det Kara? -Ja.
Legg deg på et teppe.
Det går bra. Mange her kan hjelpe deg.
Vi er som familien din nå.
Herregud.
Cellene våre eldes fort her.
Det kan ha noe med klippene her å gjøre.
Legg deg ned på sanden.
Alt skjer veldig fort med oss, ok?
Vet det.
Dere laget en baby.
Vet det, men jeg trodde man måtte gjøre det ti ganger.
-La oss puste dypt sammen. -Er det feil?
Kom igjen, vennen.
Det kan skje etter bare én gang.
Vi fikk ingen sjanse til å snakke om dette.
-Skal Trent og jeg ha barn? -Er det feil?
Et par minutter igjen om vi har rett.
-Er det babyen? Mamma. -Riktig. Ok.
-Charles! -Kara?
Jeg må tenke på hva jeg skal gjøre.
Nei! Jeg må hjelpe henne.
-Mamma! Jeg er redd! -Det går bra.
-Kara, vent. Hold deg våken. -Jeg er her.
-Vær våken. -Ta hånden min.
Holder du henne i hånden, vennen?
Jeg vil gifte meg med henne.
Vi skal aldri krangle og aldri skilles!
Trent, hør. Hun vil føle intens smerte.
Som hun aldri har følt før.
Men så går det over. Ok?
Det går over.
-Du klarte det! -Mamma!
-Greit. -Chrystal.
Chrystal!
Du besvimte. Ikke gå den veien.
Kom igjen. Det går bra.
Opp.
-Kom hit. -Nei.
Se.
Det går bra. Kom igjen.
-Gråten hjelper dem med å puste. -Den er her.
Vi sjekket det. Husker du, mamma?
Ser du?
Vi la ham på håndkleet for å vaske ham.
Han så seg rundt og lukket øynene.
Han lå på håndkleet i et minutt.
Han døde av mangel på oppmerksomhet.
Alt skjer for fort her til at en baby overlever.
Dere lyver.
Alle lyver!
Hold kjeft, Trent.
-Hei! -Dere lyver!
Kanskje vi bør snakke om det som skjedde.
Charles, få oss vekk!
Få oss vekk nå! Du skulle beskytte oss!
Du beskyttet oss ikke.
Kara er skadet!
Jeg skal ta avgjørelser. Gi meg et øyeblikk.
Du pleide å være i nabolaget vårt. Hvem er du?
Jeg er Jarin!
Jeg vet ikke hvor du bor.
Ikke vær nedlatende mot meg.
Ha sminke i ansiktet ditt.
Så synd med babyen.
Da jeg var på din alder, var jeg forelsket i en mann.
Han het Guiseppe.
Han var ikke kjekk, og jeg forlot ham.
Vi så dumme ut sammen.
Han hadde ingenting å tilby.
Av en eller annen grunn tenker jeg mye på ham her.
La meg være alene.
-Nei, Charles! -Stopp!
Stopp!
Han er død.
Herregud.
Jeg bare tar den.
-Nå... -Det går bra.
Alt går bra.
Jeg drar til en annen strand og prøver å finne hjelp.
Hun trenger medisin.
Flaks at hun ikke har hatt noe anfall.
Stranden må påvirke kroppen min.
Guy, jeg var på svømmelaget. Jeg klarer det.
Pass på ham.
Kanskje jeg kan klatre opp klippen?
Kanskje du ikke besvimer om du går opp.
Du kan ikke.
-Jeg gjør det. -Han er sterk. Han klarer det.
-Nei. -Ja.
Nei. Jeg forbyr sønnen min det.
Prisca har rett. Det er for farlig.
Det er en siste utvei.
Mamma...
Jeg føler meg overveldet.
Jeg klarer meg, men ingen må få vite det.
De vil prøve å hindre meg i å jobbe.
Hva skal jeg gjøre?
Si hva jeg skal gjøre.
Prisca, noe plager meg.
Charles' familie visste at han var mentalt syk.
Noen i hver gruppe var syk.
Hvordan hørte du om dette stedet?
Jeg vet ikke. Helt tilfeldig.
Et lodd. Det fulgte med en kvittering på apoteket.
Jeg fulgte det opp på nett, fikk e-poster.
De vet om helseproblemene våre.
De valgte oss.
De har passene våre. Vi kan forsvinne.
De sendte en spesialbil til oss på flyplassen.
Et fly.
De kan få det til å se ut som om vi aldri dro hjemmefra.
Du tenkte på å gå fra pappa...
...ikke sant?
Ja.
Dere to måtte ikke lide.
Var det en annen?
Visste pappa det?
Maddox.
Vær så snill.
Jeg fikk vite om svulsten og ble skremt.
Jeg ser på levningene av navnløse personer i glasskasser,
og tenkte at jeg skulle bli slik.
Skjønner du?
Jeg føler meg annerledes enn i går.
Det jeg gjorde, føles som en illusjon.
Du hater meg nå.
Jeg trenger litt tid, mamma.
Det har vi ikke, vennen.
Se på deg.
Du er voksen.
Vær sterk for alle.
Knytt deg til noe større.
Her, hold fast. Legg ham ned.
Han må ha mistet bevisstheten mens han svømte.
Brendon gjorde ikke den kvinnen noe.
Vi kan ikke svømme ut, Prisca.
Vi kommer oss ikke av stranden.
Vi får aldri noe skoleavslutningsball eller uteksaminering.
Det er så mange minner vi ikke får.
Det er urettferdig.
Han må hvile.
Kara.
Vent. Hva om du blir svimmel?
-Kanskje besvimer du. -Trent, vi er sjefer nå.
Pappa kan skade flere mennesker.
Jeg må få ham bort fra stranden.
Ikke klatre opp der.
Kom ned! Vi finner en annen vei.
Nei! La være! Trent!
-Hør på mamma. -Jeg må bli med henne!
Kara, vent! Ikke klatre. Få hente moren din.
-Kara! -Det er galt.
Hun har panikk og er deseperat. Snakk med hverandre.
Kara, vi to bør holde sammen.
Hva om vi bruker all vår tid på å komme vekk
uten å klare det?
Den blir for kort om vi ikke prøver.
Nei, vær så snill!
Bli hos meg!
Kommer hun til avsatsen, kan hun ha en sjanse.
Gå til avsatsen og hvil deg!
Fanken.
Det må finnes en vei vekk.
Det er matematisk sikkert.
Nei. Hvorfor stopper hun?
Nei.
Nei, Kara.
Våkne!
Kara?
Pappa...
La oss holde sammen.
Ingen i denne familien drar noe sted alene.
Jeg kan ha funnet en løsning. Jeg svømmer ut med disse.
Jeg har en søster.
Hun er også terapeut. Jeg må til henne.
Vi snakkes aldri. Vi kranglet for lenge siden.
Hun er eldre, men nå er jeg det.
Krangelen virker latterlig nå.
Patricia.
Nei.
Hva skjer med henne?
Hun var i orden. Hva skjer?
Hun stopper og starter.
Pappa, gjør noe.
Nei.
Å nei.
Kara?
Hvor er du?
Noen har gjort dette mot oss.
Jeg kan ikke beskytte deg mer.
Kara.
Nei, du vet ikke. Jarin dro en annen vei.
Han dro... Og jeg er en bedre svømmer enn ham.
Han er eldre enn meg. Jeg kan nok svømme til venst...
Stopp, Trent.
-Du er ingen bedre svømmer. -Få prøve.
-Du lar meg ikke engang prøve. -Hør her.
Hør her.
-...så kommer jeg meg til klippen. -Du får ikke.
Hold opp. Det går ikke.
Jeg vil ikke gi opp.
-Vi gir ikke opp. -Lar dere meg prøve...
Ryggen min.
Jeg trenger kalsium.
Chrystal?
Bli hos oss.
Ikke se på meg.
Prisca, jeg må fortelle deg noe.
Jeg så SMS-ene dine en dag.
Han sier romantiske ting.
Unnskyld.
Jeg vet ikke hvem som ville ha vært greit. Men den fyren?
Han er en vits, falsk.
Du fortjener en som er mye bedre.
Jeg skulle ha sagt noe da jeg så det.
Jeg gjemmer meg for alt. Jeg er feig.
Bare jeg har ansvaret.
Bare vær sint på meg.
Jeg vil bare være sammen med deg.
Tror du meg?
Jeg vil være her...
...akkurat nå.
Det er notatbøker.
Kanskje vi kan bruke de tomme sidene til bålet,
for å varme mamma og pappa.
Vedkommende ville bli science fiction-forfatter.
Den er full av ideer til historier.
"Fugler som kan få deg til å besvime når de skriker,
flyr for nært et passasjerfly."
Han skjønte at han ikke kom seg av stranden.
Han prøvde å finne ut hva som foregår.
"Magnetismen på dette stedet på jorden,
med klippene på stranden,
som har vært under vann i millioner av år,
med avleiringer av spesielle mineraler,
får cellene våre til å eldes fort.
Fins det andre slike steder?
Hvem fant dette stedet?"
Kanskje vi kan lage et metallrør og gå inn i det,
så virkningen på cellene hindres.
Som beskyttelse mot røntgenstråling på et tannlegekontor.
Da kan vi gå vekk med det på oss og...
Først blir vi svimle, men så venner vi oss til det og kan dra.
Hvor skal vi lage et metallrør?
Han skrev alle navnene og adressene
til de han var sammen med på stranden.
Maddox, det er et kamera.
De filmer oss.
Hvorfor gjør de dette?
Å nei.
Hvem er det?
Prisca, hvem er det?
Dere skal fortelle dem hva jeg gjorde.
Mannen med tatoveringene,
han skulle stjele fra hjemmet mitt.
Guy!
-Nei! -Dere får ikke fortelle det.
Jeg er en god lege.
Han skulle forfølge oss og stjele fra hjemmet vårt.
Hvorfor tror dere meg ikke?
Jeg stoppet ham.
Si hvor kniven er, Prisca!
Jeg har tanker.
De kommer til meg.
Ikke si det til noen.
Prisca, gjem barna! Jeg skal beskytte deg!
Ja.
Maddox!
Trent!
Finn et sted å gjemme dere!
Et sted der ingen finner dere. Nå!
-Mamma, hva? Vent. -Ikke spør!
Løp! Gjem dere!
Løp!
Det er en annen her.
Det gjør vondt å bevege seg.
Jeg savner Guiseppe.
Ikke se på meg!
Slå av lyset!
Ingen må se meg!
Kara er død, ikke sant?
De som gjorde dette, drepte henne?
Kara døde.
Men det var en ulykke.
Ikke se!
Herregud, den er helbredet i feil stilling.
Slå av lyset!
Slå av lyset.
Jeg er overlege på sykehuset mitt!
Dere får ikke
ta det fra meg!
Det er rust.
Det blir som gift i blodomløpet.
Synd at du var på denne stranden.
Men dette er familien min.
Pappa, mamma, hold dere hydrerte.
Mamma.
Holder du varmen?
Cupido er en bueskytter
Hans voldsomme avreise
Etterlater oss ved alteret
Sårede, svake og klare til å blø
Jeg vil skylles vekk en dag
Ingen monumenter reist for meg
Jeg vil ikke ha noe annet liv
Jeg blir her på grunn av deg
Jeg blir her
Kranglet vi om noe?
Ja.
Uansett hva det var, er jeg ikke sint lenger.
Jeg husker det ikke.
Hvorfor ville vi forlate denne stranden?
Så vakker.
Det betyr ingenting.
Det er rart.
Jeg glemmer...
...ordet.
Det handler om følelsene mine for deg.
Jeg vet det.
-Pappa? -Pappa.
Mamma?
Vi har rundt 13 timer igjen, ikke sant?
Vi ble tre dager eldre mens du holdt ansiktet mitt.
Skal vi prøve å komme oss vekk?
Jeg tror det.
Vil du lage et sandslott først?
Jeg lurer på om alle ennå føler seg som barn
på vår alder eller...
...er det fordi vi var barn i går?
Idlib sendte meg en melding jeg ikke dekodet.
Vi trodde vi var så smarte.
Dekod den.
Hvert symbol står for en bokstav.
Vi trodde at vi var som spioner.
Hva var meldingen?
Hva står det?
ONKELEN MIN LIKER IKKE KORALLEN
Korallen kan beskytte oss mot virkningene fra klippene.
Kanskje det er metallrøret vårt.
Kanskje vi finner på det vi ønsker å høre.
Kanskje han hørte at de førte personer hit.
Idlib hørte noe han ikke burde.
Han vet ikke hva det betyr, men vet at det er ille.
Han prøver å hjelpe oss.
Vent.
Jeg må hente noe.
Begge druknet.
Jeg trodde et øyeblikk at de kom seg gjennom korallen.
Jeg vet ikke hvordan de kom på å dra dit.
Sikkert at de ikke klarte det? Vi kan ikke ha en ny episode.
Slapp av, Sidney. Jeg så på i halvannet minutt.
Og den som kom gjennom i fjor, druknet likevel.
Alt er i orden.
De siste medlemmene av studie 73 er døde.
Observasjonene er fullførte.
Drar tilbake til basen med harddiskene.
ISKEMISK HJERTESYKDOM DIABETES - TUBERKULOSE
TIL MINNE OM DEN TAPTE EKSPEDISJONEN
Alle rommene for studien er ryddet.
Hjemmedatamaskiner er tømt.
Tre hjemmedatamaskiner må ennå tømmes.
Hallo.
Et øyeblikks stillhet for medlemmene av studie 73.
Takk.
Jeg skal prøve å ikke være dramatisk.
På grunn av stranden
har vi reddet hundretusener av liv med nye medisiner.
Millioner, før vi er ferdige.
Som dere vet,
mislykkes vi stadig med studier.
Men ikke i dag.
Si det, Sidney.
I følget var det en kvinne med epilepsianfall.
Hun het Patricia Carmichael.
Hun hadde hatt alvorlige anfall hele livet.
Ingenting kunne hjelpe henne.
Medisinen vi ga henne da hun kom, var den rette.
Hun hadde ikke noe anfall på åtte timer og 17 minutter.
Seksten og et halvt år.
Vi kurerte henne for epilepsi.
Vi vil nå påskynde studiene,
lage medisinen og dele den med hele verden.
Alle som trenger den.
Naturen hadde en hensikt med stranden.
Warren and Warrens ekspedisjon skulle finne den.
Vi skulle utprøve medisiner på én dag, og ikke et helt liv.
Mye mer arbeid må gjøres, dere.
La oss gjøre som naturen ønsket.
Mr. og Mrs. Brody kommer kl. 11.00 med seks gjester som ikke er mål.
Joseph Brody har tidlig Parkinsons.
Florence Brody følger ham.
Jeg må bare gjenta dette, Nils.
Vi må skille de medisinske tilfellene fra de med mental sykdom.
Den schizofrene pasienten ødela dataene om han med blodsykdom.
Sidney, vi endrer neppe reglene nå, men...
...send et skjema til Warren and Warren igjen.
11 - LEKSJONER I AVANSERT SURFING PADDLEBRETT VED SOLNEDGANG
Hvordan har du det?
De barna dro hjem. De teller ikke.
Jeg skal si hvilke barn du kan leke med.
Stol på meg og ikke still spørsmål. Ok?
-Ok. -Bra.
Disse barna er i orden. Du kan leke med dem.
-Ok. -Bra.
Du er politimann.
Ja.
Hallo, Mr. og Mrs. Brody.
Velkommen til vår versjon av paradiset.
Takk.
-Det er vidunderlig. -Takk.
Dette er Madrid.
Ut fra preferansene deres for mat og drikke
har vi laget velkomstcocktails.
-Beklager. -Alt i orden, Mr. og Mrs. Brody.
Vi lager nye. Det tar noen øyeblikk.
Ikke ta noe de gir dere.
De etterlot oss for å dø.
Jeg heter Trent Capa.
Jeg er Maddox Capa.
Er alle tre savnede personer?
Jeg sender resten av navnene nå.
DETTE ER DE ANDRE SOM VAR PÅ STRANDEN...
Foreldrene våre er Guy og Prisca Capa.
Vi bor på 707 Pine Street i Philadelphia i USA.
Sammen med oss var Jarin Carmichael, en sykepleier.
Vi må hente vakter. Hva skjer?
Hører du?
Mine herrer. Hei!
Vi har et problem. Hjelp oss med én gang.
To av gjestene våre trenger hjelp.
Løs dette problemet nå.
De har arrestert alle her.
Stevninger sendes inn
på Warren and Warrens hovedkontor denne uken.
La oss få dem til flyplassen.
Tanten deres venter på dere når dere lander.
Hvordan takler hun det?
Hva ville du ha følt om en 50 år gammel mann ringte
og sa han var nevøen din på seks?
Vi klarer oss.
Tekst: Jon Ivar Sæterbø