Distribucija Karantanija cinemas
STARI
Okušam mir
vsako noč, ko pleševa v mojih sanjah.
Kupido je lokostrelec, njegov divji odhod
naju pušča pred oltarjem
ranjena, pripravljena krvaveti... -Poj, punca.
Mama! Zdaj ne morem. -Vzela si ji spontanost.
Oprosti. Čudovit glas imaš. Komaj čakam, da ga slišim, ko boš starejša.
Imajo tam potapljanje? Koliko moraš biti star, da se lahko potapljaš?
Ne vem, Trent. Mislim, da si malo premlad. -Dojenček si.
Pet minut, si rekel. Minilo je veliko več kot pet minut.
Smo že blizu? -Nehaj si želeti, da bi ta trenutek že minil.
Glej skozi okno. Poglej, kako lepo je.
Prisca. Delo? -Ja.
Vodi z zgledom, mama.
Veliko boljše od Cancuna je.
Gospod in gospa Capa, dobrodošli v naši različici raja.
Hudo. -Pozdravljen.
To je Madrid. Ona bo skrbela za vas.
Glede na vašo izbiro hrane in pijače
smo vam pripravili koktajla za dobrodošlico.
Hvala. -Kako sta vidva velika. Za vaju imamo pitnik.
Lahko greva? -Ja. -Pojdiva.
Lahko verjameš, da sem to našla na spletu?
Karkoli podobnega. -Čudovito je. -Res je lepo.
Moja najljubša stvar, odprta 24 ur. Ponudba sladkarij.
Mojbog. Pridi, Trent.
Vmešajta vaniljo in jagode.
Pozdravi, Trent. -Živjo.
Idlib sem. Moj stric je direktor letovišča.
On je Trent, jaz pa Maddox.
Sestaviti znam sestavljanko s 1000 koščki, kar je dosežek.
Z očkom dava nanje prozorno lepilo in jih obesiva na steno.
Jaz zbiram školjke. 42 jih imam. -Osupljivo.
Malo pomoči potrebujem. -Torej jagode in vanilja?
Hvala. Ja. V redu.
Bom jaz. Prav, pridi. Hvala.
Lepo si pomagal. Ja.
Ti. Dotaknil sem se tvoje jakne... -Ej.
V ZDA letno pride do 250.000 poškodb zaradi pohištva.
Od tega 25 % zaradi klubske mize.
Prav. -Dobro.
Warren & Warren so očitno povezani s tem letoviščem.
Verjetno imajo tu konvencije.
V službi nam je ta farmacevtska firma všeč.
Stranke bi preusmerili na njihove izdelke za nižje zavarovalne premije.
Ja.
Otroci ne smejo na plažo? Kaj? Čakaj.
Teden brez otrok? -Ni res. -Prisca, preveriti bi morala.
Pokaži. -Mama je kriva. Ne, res tako piše.
Preveriti bi morala. Tako piše. Vem, da je zelo neprijetna novica.
Ampak zdaj... Ja. To morata narediti. Morata razumeti. -Ne, očka.
Tako je pač življenje. Težko je in včasih ne gre, kot bi hotel.
Daj, modri zmagujejo.
Kako ti je ime in kaj delaš? -Živjo. Annette sem. Kako je ime vama?
Jaz sem Trent, to pa Idlib. -Živjo. Me veseli.
Adijo. -Adijo.
Živjo. Jaz sem Trent, to pa Idlib.
Kako vama je ime in kaj delata? -Sophia Watson sem. In kuham.
Greg Mitchell. Policaj sem. -Prima. -Jaz sem Malin Mitchell. Plesalka.
Hudo. Prima. Adijo. -Adijo.
Igra resnice. Začni.
Ne morem narediti sklece. Ti.
Nimam prijateljev.
Jaz sem tvoj prijatelj. -Odšel boš. -Mama bo morda dovolila FaceTime.
Potem bova lahko prijatelja. Lahko prideš k meni
in si izmišljaš zgodbe. Potem greva lahko skupaj na isti kolidž
in postaneva soseda s hipotekama. -Prima.
Čudno je. -Vem.
Mori me. Komaj lahko jem. -Jaz pa ne čutim ničesar?
Zmenila sva se, da jima dava zadnje počitnice, preden jima poveva.
Ne razumem, zakaj ne upoštevava? -To ne bi smelo vplivati na nič.
Zdravnik pravi, da ni dejavnik. In da je verjetno tam že leta.
Bila sva na tem, da greva narazen. Že to je dovolj begajoče.
Ne vlačiva v to še bolezni, ki ne vpliva na nič.
Prebrodiva to, Guy. Kategorizirajva.
Saj se samo za tri dni. -Si našla mesto? -Ja.
Daj, no, Prisca.
Vedno razmišljaš o prihodnosti. Občutek imam, da me ne vidiš.
Ti pa o preteklosti. V preklemanem muzeju delaš.
Mislim, da sta nehala.
Zakaj se ne igraš?
Za Trenta od Idliba
Tekmovanje v uživanju sladoleda. Jutri.
Dobro jutro. Kaj želite za zajtrk?
Jaz bom sadni sok kalcijeva bomba. Kalcija mi manjka.
Ima res veliko kalcija ali samo zanimivo ime?
Vsebuje vso s kalcijem bogato zelenjavo.
Sedi pokonci, Kara. Da ne boš zgrbljena, ko boš odrasla.
Neprivlačno je. Fante bo odvrnilo.
Dajte mi kalcijevo bombo.
Mogoče lahko priporočite kaj od tega?
Te. -Priporočam ledeno kremo z granolo.
Dobra izbira. -Prav.
Kako se ima družina Capa? Imate za danes kakšne načrte?
Eden od otrok hoče na vodni skuter, druga
pa bi počela vse drugo, le tega ne.
Na delu otoka z rezervatom je zasebna plaža.
Nemogoče jo je najti. Sredi izjemnega skalovja je. Zelo neobičajne kamnine.
Enkratno življenjsko doživetje je. Naravna anomalija.
Priporočim jo le določenim gostom. Vi ste mi bili takoj všeč.
Prijetna družina ste. Lahko organiziram kombi za vas, če...
Ja. -Zveni kot krasen spomin za nas.
Naša mala skrivnost. Vse bom uredil.
Hvala. -Hvala.
Mislim, da bi morali za Trenta naročiti ohrovt.
Idlib, sem rekel, da ne smeš biti tukaj.
Saj veš, da ne smeš. Tolikokrat sem ti rekel.
Veš, da imamo določena...
Zdravnik sem. -Žena ima epilepsijo.
Medicinski tehnik sem. Jarin.
Napad ima. Prosim, pazite, da ni česa blizu nje.
Patricia? Ljubica?
Jack, pustite jo tukaj, dajte ji nekaj pod glavo, pa bo v redu.
Hvala, doktor. In Jarin sem.
Za naslednjo točko bom glavo zasukala za 360 stopinj.
Žal mi je, da sem vam pokvarila zajtrk. -Vedno hočeš vso pozornost.
Marička. Bi kaj popili? -Ja.
Idlib?
Plaža že ne more biti tako skrivna. Molčala naj bi.
Mi tudi. -Sedi, Gustav. Priden.
Prostor.
Seznam za goste. Knjige, krema za sončenje.
Ste pustili potne liste v sefu? Nočem, da kdo kaj izgubi. -Ja.
Kakšno je vaše ime in poklic?
Naravni rezervat Vstop prepovedan
Dobro, prijatelji.
Lahko nas pokličete, pa bomo prišli po vas, kadar boste hoteli.
Ali pa pridem po vas ob 17. uri. Kar pojdite po stezi do plaže.
Je to tudi hrana? -Ja.
Hudo. Veliko hrane.
Otroci veliko pojedo. In z vami so trije. -Prav.
Zdi se kot potrata. Vseeno hvala.
Nam lahko pomagate nesti stvari? Z nami je starejša oseba in otrok.
Žal mi je. Nazaj moram. Saj ni daleč.
Pojdite dol. Videli boste lep ozek kanjon.
Pojdite skozenj in čez nekaj minut boste tam. Uživajte.
Misliš, da so tu kače? -Seveda. -Prima, rad bi kakšno videl.
Čudovito. -Hudo.
Dobro.
Si v redu? Ja?
Kaj se je pravkar zgodilo? -Pazi.
Kako zanimivo. -Ni važno.
Pojdiva. -Zmagal bom.
Hudo. Kar zmrazilo me je.
Pridi, dragica, pokaživa Gustavu morje.
Maddox, pomagaj mami. -Pojdimo kam drugam.
Bliže vodi je prijetneje. -Ne... -Poglej, čudovito je.
Si že kdaj videl kaj takega?
Prav je, da so nas poslali. Lezi.
Priden.
Otroka, poglejta čudovite korale.
Kaj boš počela? -Poškropil te bom. -Še naprej bom brala.
Poškropila si me. Nehaj. Nisem rekel, da me lahko.
Guy. -Ja?
Katero knjigo berem?
Ne vem. Zakaj?
Kar tako.
Prisca. Nekaj sem ti hotel povedati.
Ne, pusti. Kasneje ti bom povedal.
Mojbog. Tisto je Mid-Sized Sedan.
Kaj? Mid kaj? -Raper je.
More Dough for the Cookin'?
Mid-Sized Sedan? -Moram. -Začnimo z dejavnostjo. Ti in mama na ena.
Ne, pusti ga. -Zveni zabavno. -Ker je zasebna...
Moram ga pozdraviti. -Na dopustu je.
Kako se piše? Sedan?
Dobro. Velik prihaja.
Pomagaj mi.
Zabavo ob vselitvi bi morali imeti.
Ni naša hiša lepa?
Ti. Pridi nazaj. -Ne.
Ne boš me ujela. -Veš, da te bom. Kar zdaj.
Pridi. -Ne boš me ujela. -Bom.
Daj, Kara.
Ujela sem te.
Mene ne boš ujela.
Ljubček, doma sem. -Sem rekel, da nočem živeti tako.
V bloku bom stanoval. Vozit se grem, da se pomirim.
Zelo lačen sem.
Jaz tudi. Moj želodec godrnja. -Jaz tudi.
Kdo bi to pustil? Mama?
Iz hotela. Zarjavelo je.
Daj iz rok. Lahko se okužiš ali porežeš.
Pojdite stran.
Nova dejavnost. Skrivalnice. -Kaj je? -Ne vem. Našli so stvari iz hotela.
18, 19, 20.
Ni rib. -Pripravljen ali ne, prihajava.
Mama!
Kaj je? -Trent? -Nekdo je tam. Tam.
Pomagajte mi. Primite noge.
Naštej svoj seznam. -Prav. Rdeča in oranžna. -Ja. Pojdimo stran.
Naj doktor pomaga gospe. -Zelena. -Zelena.
Čreslovinasta. Škrlatna. -Kaj se je zgodilo? -Že dobro.
Modra. -Modra je dobra.
Pa potem? -Zelena. -Ja. -Rumena. -Obožujem rumeno.
Pokličimo policijo, ne? -Po mobilnik grem.
Prekleto.
Kaj se ji je zgodilo? -Ne vem.
Še vedno sem lačna. -Jaz tudi.
Je bila z vami? -Čakal sem jo.
Sama je odplavala na odprto.
Ne vem, kaj, hudiča, se je zgodilo. Drugega ne bom rekel.
Ste ga udarili? Ni mi treba vedeti... -Kaj? Ne. Seveda ne.
Zakaj krvavite iz nosu?
Saj sem rekel. Nimam vam kaj reči.
V prsih imam čuden občutek.
Veš, morali bi vzeti jahto, kot sem predlagala.
Ne bi mi smela ugovarjati.
Vidiš? In zdaj smo vpleteni v neko otoško težavo.
Mama. Kopalke me tiščijo. Sleči jih moram.
Samo zrahljaj...
Iz Filadelfije smo. Na dopustu sem z ženo in otrokoma. Tam so.
Ja, tam.
Da se ve. Vem, da večina ljudi, ki umre na dopustu, umre zaradi
sonca, naporov, preveč hrane ali alkohola, ali mešanice tega.
V 99, 4 % primerov. -Kako pa to veste?
Aktuar sem. Na podlagi tveganj izračunavam zavarovalniške premije.
Ničesar nisem naredil.
Všeč sem ji bil.
Nekdo bo že pogruntal. Samo počakati moramo, da pridejo.
Sploh ni signala.
Dneva na plaži je konec. Paziti moramo nanj in na truplo.
O, marička.
So vaju pripeljali iz letovišča? -Ja. Že prej bi morala priti,
a sva najprej počivala. -Krasno.
Uslužbenca moramo ujeti, preden gre. S plaže bomo morali.
Čakajte. Zakaj? Je že odšel. Kaj se je zgodilo?
Ne vemo, kaj se je zgodilo. -Mislim, da je imel on nekaj s tem.
Če bi bil vpleten, zakaj bi čakal? Prekleto.
Iz nosa krvavi. Zgodilo se je, ko se je branila.
Tole mi sploh ni všeč. -Že ure krvavim iz nosa.
Ne vem, zakaj. -Charles. Nekaj je narobe s tvojo mamo. Kliče te.
Zdaj smo vsi v tem. Mi smo odgovorni za tisto žensko.
Nič nimam proti njemu. Le delam, kar je treba.
Na plaži ni signala. Tu počakaj. Šel bom do jase, kjer so naju odložili,
in poskusil poklicati. Seveda imajo signal.
Kako sicer ljudje pokličejo za vrnitev?
Mojbog.
Opotekel si se nazaj in se držal za glavo. Kot bi trpel bolečino.
Omedleli ste.
Čutil sem pritisk v glavi.
V redu sem, Charles. Mislim, da je kriv šok.
Pomagaj Gustavu, sicer mu bo slabo. -Seveda je šok.
Poklical bom kombi za nazaj, a najprej moram urediti to.
Si ti v redu? -Ja.
Vem, da si bil pod stresom. Ne razburjaj se.
Pomagaj tem ljudem prebroditi to.
Kaj si slišala?
Pomagaj tem ljudem prebroditi to. -Oprostite.
Oprostite. Govorili ste z mojim možem.
Vem, da imate polne roke dela, a z mojim sinom je nekaj narobe.
Nekakšna reakcija. -Je hudo? Nimam časa za to.
Kakšen zdravnik pa ste?
Kardiotorakalni kirurg sem in vodja zdravstvene službe.
Ne poznate me. Postavljam razstave za muzeje.
To vam pravim, da bi mi zaupali in ne bi mislili, da sem histerična,
ko vam pravim, da je z mojim otrokom nekaj hudo narobe.
Meni se zdi v redu. Z mojo hčerko se igra.
Tudi ti si videti drugačna. -Kako?
Ne vem. Drugačna si videti.
Primi me za roko. -Prav.
Vrba. Japonski javor.
Zimzelen. -Če te bo strah, mi povej. Prav?
Kaj gledaš? -Tam. -Kje?
Visoko gori na tistem pobočju.
Kaj vidiš? -Mislil sem, da se nekaj blešči.
Mama gre.
Charles! Ne diha! Nehala je dihati!
Ničesar nisem naredila. Šla sta stran, pa je nenadoma nehala dihati.
Mirna je bila. -Se lahko umakneš, prosim?
Odpeljala bova otroke.
Se to dogaja?
Ni prenesla šoka.
Videla je umorjeno žensko in njeno srce ni zdržalo.
Vajini imeni in poklic?
Jaz sem Jarin, medicinski tehnik. -Jaz pa Patricia. Psihologinja sem.
Zapomni si imena vseh in stvari o njih.
Vse bo v redu.
Kako je ime tebi? -Trent. To je moja sestra Maddox.
Koliko sta stara? -Uganil bom. To mi gre dobro.
Enajst let imaš, kajne, Trent?
Šest let imam. -Ne.
Resno. Imaš 10 ali 11 let? -Ne laže. Šest let ima.
Natančneje šest in četrt. Ona ima 11 let.
Ne počutita se varno. Veliko se dogaja.
Igrata se z nama. Pustiva to.
Dobro. Kako je ime tvojemu najboljšemu prijatelju?
Maddox. -Kako prisrčno.
Ste videli moja otroka?
Se vsi šalijo z nama? -Kaj?
Nista to vaša otroka? -Tukaj sem, mama.
Mama?
Mama.
Zakaj me tako gledaš?
Prisca. Oditi bi morali.
Odpeljati otroka v letovišče. -Guy...
Maddox? -Ja. Očka, jaz sem.
Kaj se dogaja?
Vidiš? Vidiš!
Mater. Kako sva prišla sem? -Počasi.
Močan lobanjski pritisk. Kot bi bil globoko pod vodo.
Ne morem... Lahko vstanete? Počasi.
V redu sem. Nič mi ni. -Odhajava z otrokoma.
Ljudje, ki gredo tja, omedlijo. Že trije smo omedleli.
Traparija. Daj, gremo. -Videl sem Jarina omedleti.
Vem le, da moramo otroke takoj spraviti v bolnišnico.
Nehajmo govoričiti. Otroci so prestrašeni.
Lahko ostanem z njimi, drugi pa bi morali iskati različne poti s plaže.
V parih, če kdo omedli.
Chrystal, z mano.
Na vsak način se me drži. -Zelo neprijetno mi je.
Ne vstajaj prehitro. -Otroka, naj se z atom pogovoriva.
Ne, mama. Strah naju je -Prosim. Tu počakajta.
Prav?
Ne dovoli, da vidita, če bom jokala. -Ne bom.
Roke se ti tresejo. -Ja. -Si v redu?
Smo na plaži z dvema nepovezanima truploma. To statistično ni mogoče.
Vsi trije otroci se na nekaj odzivajo. Le otroci. Poglej zdravnikovo hčer.
Otroci se odzivajo na nekaj, kar so pojedli. Ali pa so kaj staknili.
Smo na odmaknjenem nerazvitem otoku, vendar imamo zdravnika.
Naj zdravnik otroke pregleda.
Še vedno ni signala. -Doktor, lahko najprej pregledate otroke?
Nož ima!
V prsih imam luknjo.
Mojbog. Ste v redu? -Doktor, takoj odložite. -Pazi, Jarin.
Ne vem, zakaj sem to naredil. Mislil sem, da me bo napadel. Žal mi je.
Žal mi je. -Kakšno opravičilo neki. -Naj pogledam ureznino.
To je napad. -Pomirite se.
Kako vam je ime? -Mid-Sized Sedan.
V šoku sem. Otrpel sem. Ne čutim več bolečine. -Prosim, naj pogledam.
Ne. To sploh ni logično. -Takoj moram v bolnišnico.
Kaj je z vašimi obrazi?
Težko pojasnimo.
To je zblojeno. Kam je šla?
To je nekakšna finta. -Vem, da sem hotel pobegniti.
Ampak bojim se.
Samo nazaj v hotel hočem. To naj bi bil zenovski dopust.
Začela sva govoriti le zato, ker je bila bolna kot jaz.
Odkrili so ji MS, pa sva začela klepetati o tem. Nič ji nisem naredil.
Tam zunaj je plavala kot Phelps. Hrbtno in drugo.
Daleč ven je plavala. -Kaj ste rekli?
Ne vem. Mogoče je bil metuljček. Ne gledam poletne Olimpijade.
Sem ste prišli na dopust, ker ste bolni, ona pa tudi?
Ja, zdelo se mi je prima naključje. -Morda je to skupinska psihoza.
To sem študirala. Vsi smo čustveno pretreseni od življenja.
Ne verjamemo, da lahko zapustimo to plažo.
Mama. Je še kaj hrane? Še vedno sem lačna.
Ona se je postarala. -Kako si lahko še lačna?
Biološko ima 12 ali 13 let, pa je pred 14 dnevi dopolnila šest let.
Kaj? Starejši smo?
Sem v redu?
Ne vem, kaj se dogaja z vami tremi, ljubica.
Za zdaj pa imam v torbi še ene kopalke. Morda bi se morala preobleči.
Mogoče je virus. Mogoče vedenj komarjev na tem delu otoka.
Nekaj se dogaja, kar je sprožilo njene hormone. -Pes je poginil.
Mojbog. -Ravnokar je bil živ.
Drži se me, ljubica. -Kaj se dogaja?
Kdo misli, da lahko preplava sto dolžin bazena proti tokovom,
se obrne in plava neznano daleč, dokler ne najdemo druge obale?
Ugibam, da je tako daleč treba plavati ven, da pridemo iz tega zaliva.
Videti je predaleč. Ni varno.
Ime mi je Brandon.
Hodil sem v zasebno šolo. Mama je odvetnica, oče pa zobozdravnik.
Hotel sem le, da nekdo to ve. -Prav.
Težave imam s krvjo. Redka težava s strjevanjem.
Na otok sem prišel, da bi videl morje
In se spomnil, da sem povezan z nečim večjim.
Lepo si povedal, Brandon.
Ne počutim se enako kot včeraj ali danes zjutraj. Starši ne bi razumeli.
V mojih mislih je zdaj več barv.
Včeraj sem imela nekaj barv, zelo močnih. Zdaj jih imam več.
Bolj umirjene so. -Posluh!
Zberite se. Dajmo, dajmo.
Vsak mora povedati svoje. -Res imamo čas za to?
Brez medsebojnega zaupanja bodo odločitve uničujoče.
Vem, da nimamo časa. Ampak začnimo z vama.
Zakaj sta prišla sem?
Težko nama je bilo. -Chrystal.
Nekaj sva prestajala. Kot zdravnik je pod hudim stresom.
Potreboval je dopust. -Kot vsi. Običajno je.
Že v redu. Nič drugega ne bom rekla. -Dobro.
Lepo je slišati oba. Kaj pa vidva?
Prisca? -Saj ni nič. Samo odločiti se moramo.
Otroci se na nekaj odzivajo. Virus je. Verjetno je virus.
Samo do sape moram priti. Ravno sem se začela čudno počutiti.
Si v redu, mama? -Mama? -Kaj je narobe?
Si v redu, mama? -Mislim, da ni...
Tumor ima. -Kaj? -Ni zločest. Rekli so, da ni zločest.
Mojbog. -Mama?
Je... Kje? -Mama?
Ne boj se. -Smem?
Tipam ga. Kot žogica za golf. -Ne. 3 cm naj bi bil.
Dobro. Naj pogledam. -Mama? -Prisca.
Omedlela bo. Dajte ji zraka. -Mama! -Zbudi se, Pris.
Ne delaj tega.
Tukaj je.
Že nekaj časa je tu. Kot žogica za softbol je. -Kristus.
Zrasel je. -Kaj? -Kaj se dogaja z mamo?
Ata! Kaj se dogaja z mamo? -Pojdita se igrat drugam na plažo.
Prav? Mama je samo utrujena. Bi naredil to zame, tiger?
Prizadet je prvi odrasel. -In če ga izrežemo?
Očka! -Ni mogoče. -Dejansko je.
Vendar odloča Guy. -Ne, ne. Nočem odločati o tem. Ne.
Ne vem, kaj naj naredim.
Imamo alkohol? -Ja, iz minibara. -Jaz ne bom odgovoren. Jasno? -Ja.
Dobro. Ima kdo iglo in sukanec? Zašiti bom moral. -Ja.
Nate. Je to prava odločitev. Bi se pogovorili? -Ne morem razmišljati.
Tumor jo bo ubil.
Veste, da je Jack Nicholson posnel film z Marlonom Brandom?
O, ne. -Kaj govori?
Kako je naslov tega filma? -Charles, dihaj. -Ste v redu? -Ja.
Prosim, pustite, da opravim svoje delo. -Je v redu?
Še enkrat zarežite. Z rokami bomo držali odprto. -Guy.
Lahko pomagam. -Ne, jaz bom poskrbel zanjo. -Ve kdo naslov tega filma?
Z Jackom Nicholsonom in Marlonom Brandom.
Oba sta. -Poskusite še enkrat.
Poševen rez ob strani trebuha, dolg 10 do 15 cm. Zmorete.
Dajte prste v rez. -Prav.
Malo bolj odprite, prosim.
Zapira se mi okrog prstov. -Vlecite narazen. Tako.
Tumor jemljem ven.
Velik je kot melona. -Čakajte.
Nečesa se drži.
Mišičnega tkiva. -Dobro. Malo bolj razprite rez.
Zelo mi je žal, Pris. -Režem pod tumorjem.
Dobro. Imam ga.
Mama.
Prisca? -Mama?
Že dobro. Samo omedlela sem.
Tumor smo vzeli ven. Ubil bi te.
Vaš mož se je hitro odločil.
Guy... Bolje se počutim.
Mater.
Pridite pogledat.
Hitro.
Mater. Pridite.
Se lahko strinjamo, da tega nisem naredil jaz?
Kaj se ji je zgodilo? -Truplo se je razkrojilo.
Kako hitro se to lahko zgodi? -Dolgo traja. -Mama ve te stvari.
Nisem forenzično patologinja, z izkopavanj za muzeje pa vem,
da je odvisno od prsti in temperature. Rekla bi, da pri izpostavljenem truplu
meso izgine v približno sedmih letih.
To pa se je zgodilo v treh urah? -Vem.
Kosti, ki smo jih našli, razpadejo v nadaljnjih 30 letih.
Kaj, hudiča? Na tej plaži se slabih 20 ur po smrti povrneš v prah.
Kaj točno pravimo? -Na tej plaži se nekaj dogaja s časom. -S časom?
Gube imaš.
Bojim se.
V neprijetnih položajih se je bolje osredotočiti
na podrobnosti v sedanjosti. Kot je dihanje.
Kaj se dogaja z nami?
Smo tudi mi bolni? -Ne, mislim, da ne.
Mislim, da samo rastemo.
Glede na starost Trenta in Maddox in čas, ki smo ga prebili tu,
je pol ure enako letu našega življenja.
To mora veljati za vse nas, le da ne vidimo pri vseh.
Zdajle si prvič želijo, da bi bili črni.
Otroci toliko jedo, ker njihova masa narašča. Hitro morajo pridobiti
ogromno mase. Mi ostajamo na isti masi. Le naše celice se starajo.
Ne počutim se enako. Kot bi se spreminjal tudi moj um.
Preplavlja me veliko misli hkrati.
Čudno je.
Ni me več tako strah tega, kar se nam dogaja.
Nam ne bi morali lasje in nohti rasti nenormalno hitro?
Morda zato, ker so celice v laseh in nohtih mrtve in se ne odzivajo enako.
Na tej plaži je 60 minut dve leti.
V enem dnevu tu se bomo postarali skoraj 50 let. Skoraj celo življenje.
Lahko bi bilo skalovje, ki obdaja to plažo.
Če vpliva na naše celice, da pospešuje postopke v njih,
je vsak poskus odhoda, kot bi prehitro izplaval na gladino
iz velike globine. Naše telo se ne more znova privaditi.
Zato omedlimo, ko skušamo oditi.
Mogoče bi lahko
počasi šli skozi kanjon. Po vsakem koraku bi obstali.
Prehodili bi ga v osmih do desetih urah.
Da bi se naša telesa privadila.
Ampak če upoštevamo Priscin izračun,
kdo bi dal 20 let svojega življenja za poskus? -Oprostite, to je neumnost.
Ne omalovažujmo tujih izkušenj.
Čakajte. Kje sta otroka?
Trent! Kara!
Takoj se oglasita! Pridita sem. -Tam sta.
Boš? -Ne. Nisem lačen.
Mama, očka.
Kara. Kaj si naredila? -Samo igrala sva se. V redu je.
Samo zredila sem se. -Mama, bolje ti je.
Maddox?
-Že v redu, Trent.
Daj mami in očku čas, da premislita o tem.
Mojbog, Guy.
Saj je v redu, kajne, mama? -Jack Nicholson
in Marlon Brando sta bila skupaj v filmu.
Če bi prišla na urgenco, bi rekel, da je v šestem mesecu.
Kaj? -Kaj? -Kar mirno, Trent.
Od spočetja bo noseča samo 20 minut.
Zakaj me gledaš, kot da mi hočeš ukrasti denarnico?
Hočeš eno na nos? -Pomirite se. Sploh ne vem, o čem govorite. -Prav.
Posvetimo se trenutni težavi.
Veste kaj o filmih? -Ata, mama pravi, da sedi, kadar si tak.
Pomoč potrebuje. To se ne sme zgoditi tukaj. -Večji je. -Kara. -Ja?
Saj si Kara, ne? -Ja. -Lezi na odejo.
Ne boj se. Veliko nas je, ki ti lahko pomagamo. Kot tvoja družina smo.
Naše celice se tu zelo hitro starajo. Mislimo, da zaradi skal tu okrog.
Lezi na pesek. -Karkoli bi se nam zgodilo, se dogaja zelo hitro.
Prav? -Vem. -Naredila sta otroka.
Vem, a sem mislil, da moraš to narediti desetkrat. Sem se motil?
Lahko se zgodi že, če je enkrat.
Nisva imela priložnosti govoriti o tem. -Bova s Trentom imela otroka?
Sem se motil? -Le še par minut, če imamo prav.
Je to otrok? Mama. -Saj bo. Dobro. -Charles! -Kara.
Razmisliti moram, kaj storiti. -Ne. Pomagati ji moram.
Mama! Bojim se. -Tukaj se. -Kara, ostani z mano.
Primi me za roko. -Primi jo za roko. -Sklenil sem, da se bom poročil z njo.
Nikoli ne bova vpila drug na drugega in nikoli se ne bova ločila.
Trent, poslušaj. Čutila bo bolečino. Hudo bolečino, kakršne še ni čutila.
Potem pa bo minila. Prav? Minila bo.
Chrystal.
Omedlela si. Ne smeš tja.
Pridi. Zdaj si v redu. Pridi.
Vstani.
V redu je. Pridi. -Dojenčkom jok pomaga dihati.
To sva prebrala, se spomniš, mama?
Vidiš?
Dala sva ga na brisačo, da ga očistiva.
Ozrl se je okrog in zaprl oči.
Za minuto je bil na brisači.
Umrl je zaradi nepozornosti. -Prehitro je, da bi dojenček preživel.
Ne. Lažeš. Lažeš. Vsi lažete.
Lažete, lažete. -Utihni, Trent.
Morda bi se morali pogovoriti o tem, kar se je zgodilo.
Charles. Spravi nas od tod.
Takoj nas spravi od tod. Moral bi naju varovati.
Nisi naju varoval. Kara je prizadeta.
Odločil se bom o tem. Samo sekundo mi daj.
Videval sem te v naši soseski. Kdo si?
Jarin sem.
Ne vem, kje živiš.
Ne bodi pokroviteljska.
Naliči se.
Moje sožalje za dojenčka.
Pri tvojih letih sem bila zaljubljena v moškega.
Ime mu je bilo Giuseppe.
Ni bil zelo čeden, pa sem ga zapustila.
Skupaj sva bila videti trapasta.
Ni imel česa ponuditi.
Ne vem, zakaj, a tukaj veliko mislim nanj.
Pusti me pri miru.
Ne, Charles! Nehaj!
Mrtev je. -O, bog.
Samo vzel ga bom.
Daj... -V redu je. Vse bo v redu.
Našel bom drugo plažo in poiskal pomoč.
Potrebuje zdravilo.
Na srečo še ni imela napada. -Plaža nekaj dela mojemu telesu.
Guy, v plavalni ekipi sem bil. Uspelo mi bo.
Opazuj ga.
Mogoče bi lahko preplezal to skalo.
Mogoče ne učinkuje in ne omedliš, če greš gor.
Ti ne zmoreš. Jaz bom šel.
Ja, močan je. Zmogel bo. -Ne.
Sinu tega ne bom dovolila. -Prisca ima prav. Prenevarno je. -Zadnji izhod je.
Mama.
Res čutim, da je preveč.
Obvladam se, a nihče ne sme vedeti.
Preprečili mi bodo delati.
Kaj naj naredim? Mama, povej, kaj naj naredim.
Prisca. Nekaj me muči.
Charlesova družina je vedela, da je duševno bolan.
V vsaki skupini je bil nekdo bolan.
Kako si slišala za ta kraj? -Ne vem. Naletela sem nanj.
Naključno žrebanje. Dobila sem ga z računom v lekarni.
Pogledala sem na spletu in začela dobivati e-pošto.
Poznajo naše zdravstveno stanje. Izbrali so nas.
Naše potne liste imajo. Lahko bi kar izginili.
Na letališče so nam poslali poseben avto. Letalo.
Lahko naredijo, da bo videti, kot da nismo šli iz hiše.
Razmišljala si, da bi zapustila očka. Kajne?
Ja.
Nisem hotela, da bi vidva trpela.
Si imela drugega?
Je očka vedel?
Maddox. Prosim.
Izvedela sem za tumor in se prestrašila.
Strmim v ostanke brezimnih ljudi v steklenih vitrinah.
Razmišljala sem, da bom eden tistih ljudi. Je to logično?
Danes čutim drugače, kot sem včeraj.
Kar sem naredila, se zdi kot privid. Prisežem.
Zdaj me sovražiš.
Samo čas potrebujem, mama.
Nimamo ga, ljubica.
Poglej se.
Odrasla si.
Bodi močna za vse.
Poveži se z nečim večjim.
Daj, primi. Položiva ga na tla.
Verjetno je med plavanjem omedlel.
Brandon ni ničesar naredil tisti ženski.
Ne moremo odplavati, Prisca.
Ne bomo prišli s te plaže.
Nisva imela maturantskega plesa.
Ali mature. Toliko spominov nisva imela.
Ni pošteno.
Zdaj mora počivati.
Kara!
Čakaj. Kaj, če se ti zvrti? Omedlela boš. -Zdaj sva samostojna.
Oče lahko rani še koga. Moram ga spraviti s plaže. -Kara!
Ne plezaj. Pridi dol. Našli bomo drugo pot.
Ne! Nikar! Trent! -Ubogaj mamo. -Moram z njo.
Kara, stoj. Naj grem po tvojo mamo. -Kara! -Ne tako.
Panična je in obupana. Pogovarjajta se.
Kara, skupaj bi morala ostati.
Kaj, če bomo ves ta čas skušali oditi, pa nam ne bo uspelo?
Prekratko bo, če ne poskusiva. -Ne, Kara. Prosim.
Prosim, ostani z mano.
Če pride do tiste police, ima morda možnost.
Pojdi na polico in počivaj.
Izhod mora obstajati. Matematično je gotovo, da izhod obstaja.
Ne. Zakaj se je ustavila? -Ne.
Ne. Kara! Zbudi se!
Kara.
Očka.
Ostanimo skupaj. Nihče v tej družini ne bo šel nikamor sam.
Mislim, da sem pogruntala. Odplavala bom s tem.
Sestro imam. Tudi ona je terapevtka. K njej moram.
Ne govoriva. Davno enkrat sva se sprli. Starejša je. Zdaj pa sem jaz.
Prepir se zdi zdaj trapast.
Patricia.
Ne. Kaj se ji dogaja? -Kaj je? -V redu je bila. Kaj se dogaja?
Neha in spet začne.
Očka, naredi kaj.
O, ne.
Kara!
Kara, kje si?
Nekdo nama je to naredil, Kara.
Ne morem te več varovati.
Kara!
Ne. Nemogoče je. -Ne veš. Jarin je šel v drugo smer.
In boljši plavalec sem kot on. Starejši je od mene.
Verjetno bi lahko plaval... -Trent, nehaj. Ne.
Ne, nisi boljši plavalec od njega. -Naj poskusim. Ne pustiš mi poskusiti.
Poslušaj. Tega ne bomo naredili. Našli bomo izhod.
Lahko grem čez skale. -Ne bomo ti dovolili. Nehaj.
Ne bo šlo. -Nočem odnehati. -Nismo odnehali. -Če mi dovolite poskusiti...
Moj hrbet. Potrebujem kalcij. -Chrystal?
Chrystal, ostani z nami. -Ne glejte me.
Prisca. Nekaj ti moram povedati.
Videl sem tvoje sms-je.
Romantično piše.
Žal mi je.
Ne vem, s katerim bi bil zadovoljen. Ampak s tem tipom?
Nihče ga ne jemlje resno. Pretvarja se.
Zaslužiš si koga veliko boljšega.
Moral bi kaj reči, ko sem videl. Pred vsem se skrivam. Strahopetec sem.
Za to sem bila odgovorna samo jaz.
Jezen bi moral biti name. Samo name.
Nikjer drugje nočem biti kot s tabo.
Mi verjameš?
Hočem biti tukaj.
Zdaj.
Beležke.
Morda lahko prazne strani porabiva za ogenj, da bo mami in atu toplo.
Kdorkoli je bil, je hotel biti pisec ZF. Polno idej za zgodbe je.
Ptice, ki te s svojimi kriki onesvestijo,
nekega dne letijo preblizu potniškega letala Emiratov.
Spoznal je, da ne bo prišel s te plaže.
Skušal je ugotoviti, kaj se dogaja.
Magnetizem te točke na Zemlji s skalovjem na tej plaži,
milijone let potopljenimi v morje,
polnim posebnih kamnin, povzroča hitro staranje naših celic.
Obstajajo še drugi taki kraji? Kdo je našel ta kraj?
Morda bi lahko naredila kovinsko cev in zlezla vanjo,
pa bi prekinila delovanje na celice.
Kot ti pri zobozdravniku pred slikanjem dajo kovinski ščitnik.
Lahko bi odšla s cevjo na sebi.
Sprva bi bila vrtoglava, potem pa bi se počasi privadila in odšla. Ne?
Kje bova naredila kovinsko cev?
Zapisal je imena in naslove vseh, ki so bili z njim na plaži.
Maddox, tisto je kamera.
Snemajo nas.
Zakaj bi to počeli?
Kdo je? Prisca, kdo je?
Povedal jim boš, kaj sem naredil.
Moški s tatuji
bi pokradel stvari iz mojega doma.
Guy!
Ne. -Ne morem dovoliti, da jim poveš.
Sledil bi nam in pokradel stvari iz našega doma.
Zakaj mi ne verjameš?
Ustavil sem ga.
Povej mi, kje je nož, Prisca.
Kar naprej imam te misli. Kar prihajajo.
Nikomur ne povej.
Prisca, skrij otroka. Varoval te bom.
To. -Maddox! Trent!
Takoj si poiščita skrivališče.
Kjer vaju nekdo ne bo mogel najti. Takoj pojdita in ne sprašujta.
Pojdita. Skrijta se.
Pojdita.
Še nekdo je tu.
Telo me boli, če se premikam.
Pogrešam Giuseppeja.
Ne glejta me! Ugasnita luč.
Nočem, da me vidita.
Kara je mrtva, kajne?
Kdorkoli je to naredil, jo je ubil, kajne?
Kara je umrla.
Nesreča je bila.
Ne glejta. -Se je že zacelila v napačnem položaju.
Ugasnita luč.
Vodja zdravstvene službe v svoji bolnišnici sem.
Ne bom dopustil, da mi to vzameš.
Rja je.
Ko ti pride v kri, deluje kot strup.
Žal mi je, da si bil na tej plaži.
Ampak to je moja družina.
Ata, mama, morata piti.
Mama.
Ti je dovolj toplo?
Kupido je lokostrelec,
njegov divji odhod
naju pušča pred oltarjem
ranjena, šibka, pripravljena krvaveti.
Nekega dne me bo odplaknilo,
brez spomenika mojemu imenu.
Ni življenja, ki bi ga zamenjala.
Ti si moj razlog, da ostajam.
Ostala bom.
Sva se o nečem prepirala?
Sva.
Karkoli je že bilo, nisem več jezen.
Ne spomnim se.
Zakaj smo hoteli oditi s plaže?
Tako lepa je.
Ni važno.
Hecno je.
Pozabil sem besedo.
O mojih čustvih do tebe.
Vem.
Očka.
Mama?
Še približno 13 ur imava, kajne?
Ko si držal moj obraz, sva se postarala za tri dni.
Bi morala še poskušati oditi?
Pa že.
Bi prej naredila peščeni grad?
Se vsi še naprej počutijo kot otroci, ko so najinih let,
ali je krivo to, da sva bila še včeraj otroka?
Idlib mi je poslal sporočilo, ki ga nisem dešifriral.
Mislila sva, da sva tako pametna.
Dešifriraj ga.
Vsak znak pomeni črko.
Mislila sva, da sva vohuna.
Kaj pravi pomembno sporočilo?
Kaj piše?
Moj stric ne mara koral.
Korale bi naju morda varovale pred učinkom skalovja.
Morda kot najina kovinska cev.
Morda si izmišljava, kar hočeva slišati.
Morda je slišal, da vozijo ljudi na to plažo.
Idlib je slišal nekaj, česar ne bi smel.
Ni vedel, kaj pomeni, le, da je slabo.
Hotel nam je pomagati.
Čakaj, po nekaj moram.
Oba sta utonila.
Za hip sem mislil, da bosta prišla skozi korale.
Ne vem, kaj ju je prešinilo, da sta šla tja. -Res nista preživela?
Še enega incidenta si ne smemo dovoliti. -Minuto in pol sem gledal.
Edini, ki je lani prišel skozi, je itak utonil. V redu je.
Zadnja člana poskusa 73 sta pokojna. Opazovanje zaključeno.
Z diski se vračam v bazo.
Warren Warren V spomin izgubljeni odpravi
Vse sobe tega poskusa so izpraznili.
Domače računalnike so izbrisali, trije pa še čakajo.
Halo.
Trenutek tišine za člane poskusa 73.
Hvala.
Potrudil se bom, da ne bom dramatičen.
Zaradi te plaže
smo lahko z novimi zdravili rešili več sto tisoč življenj.
Preden bomo končali, jih bomo milijone.
Kot veste, so naši poskusi neprestano neuspešni.
Ampak ne danes.
Povej jim, Sidney.
V tej skupini je bila ženska z epileptičnimi napadi.
Patricia Carmichael.
Vse življenje je trpela za hudimi napadi. Nič ji ni pomagalo.
Zdravilo, ki smo ji ga dali ob prihodu, je bilo prava mešanica.
Napada ni imela 8 ur in 17 minut.
16 let in pol.
Ozdravili smo jo epilepsije.
Zdaj bomo pospešili poskuse, izdelali to zdravilo
in ga delili z vsem svetom.
Z vsemi, ki ga potrebujejo.
Narava je to plažo naredila z razlogom.
Namenjeno je bilo, da jo najde odprava Warren & Warren.
Namenjeno je, da zdravila testiramo v enem dnevu, ne vse življenje.
Še veliko več dela je treba opraviti.
Naredimo, kar je narava hotela, da delamo.
G. in ga. Brody prideta ob 11.00 s šestimi običajnimi gosti.
Joseph Brody ima zgodnjo Parkinsonovo bolezen.
Florence Brody ga bo spremljala. -Nils, stara plošča bom.
Čisto fizično bolne osebke bi morali ločiti od duševno bolnih.
Nasilni shizofrenik nas je stal podatkov o strjevanju krvi.
Sidney, dvomim, da bomo zdaj spreminjali protokol,
ampak izpolni obrazec in ga spet pošlji podjetju.
Kako se imaš?
Tista otroka sta šla domov. Nista važna.
Jaz ti povem, s katerimi se lahko igraš.
Moraš mi zaupati. In ne smeš spraševati. Prav?
Prav. -Dobro.
Tisti otroci so v redu. Lahko se igraš z njimi.
Prav. -Dobro.
Policist ste.
Ja.
Pozdravljeni, g. in ga. Brody. Dobrodošli v naši različici raja.
Hvala.
Čudovito je. -Hvala.
To je Madrid.
Glede na vašo izbiro hrane in pijače
smo vam pripravili koktajla za dobrodošlico.
Oprostite. -Že v redu. G. in ga. Brody,
nova bomo pripravili. Hitro bo. -Jaz od njih ne bi sprejel ničesar.
Pustili so nas umreti.
Ime mi je Trent Capa. -Jaz sem Maddox Capa.
Vsi trije so pogrešani?
Pošiljam še preostala imena.
Najina starša sta Guy in Prisca Capa.
Stanujemo na Pine Streetu 707 v Filadelfiji v ZDA.
Z nami je bil Jarin Carmichael, medicinski tehnik.
Patricia Carmichael je bila psihologinja.
Varnostnike moramo obvestiti, kaj se dogaja. Me poslušaš?
Gospodje. Težavo imamo. Takoj potrebujemo vašo pomoč.
Dva gosta potrebujeta vašo pozornost. Rešite to težavo.
Aretirali so vse tukaj.
Ta teden bodo izročili sodne pozive na sedežu Warren & Warren.
Spravimo ju na letališče. Teta vaju bo ob pristanku čakala.
Kako se sooča s tem? -Kako bi se počutili vi,
če bi vam 50-letni moški rekel, da je vaš 6-letni nečak?
V redu bova.
Prevod Tanja Borozan