Kje sem?
Moje življenje ni ravno logično.
Včasih sem se veliko spraševal o tem.
"Scott, ločen bivši zapornik si. Kako si lahko Maščevalec?
Zakaj potuješ skozi čas s stotnikom Ameriko? Ni logično."
Zame se je marsikaj spremenilo, povsod pa me prosijo isto reč.
Bi se slikal z mojim psom?
"Scott, kaj pa zdaj? Kaj sledi? Kam te vodi pot?"
Če bi vedel, ne bi bilo zanimivo.
To.
Nekaj let je bilo za vse norišnica. –Živjo. Kako si?
Vse te že čaka. –Zlat si.
Ne, ne, nič ne boš plačal.
Še kar vztrajaš pri tem? –Seveda.
Rubin, najboljši si.
Hvala ti, Spider–Man!
Zato si vzemimo čas za pomembne reči. Kot so prijatelji.
Prijatelji, za katere sploh nisi vedel.
Spomni se tistih, ki so te podpirali. Brez njih ti ne bi uspelo.
Hej, odpustili so me iz trgovine s sladoledom.
Včasih imaš pač srečo.
Srečo imam, da sem spoznal Hope Van Dyne. Najbrž veste, kdo je.
Znova je prevzela očetovo podjetje.
Zdaj pomaga s Pymovim delcem spreminjati svet.
Mnogi pravijo, da želijo rešiti svet, Hope pa ga rešuje vsak dan.
Hvala vam.
Najlepša hvala.
Pogozdovanje, dostopnejša stanovanja, pridelava hrane.
Vsako sekundo izkoristi.
Še vedno ne morem verjeti.
Nič od tega se naj ne bi zgodilo. Vendar se je.
In svet je kar v redu.
Vesel sem, da smo ga rešili.
KNJIGARNA MESTNE LUČI
"Ali pogrešam akcijo? Včasih.
Bom na voljo, ko me bodo Maščevalci potrebovali? Absolutno.
Ne bi jim obrnil hrbta.
Trenutno pa je edina služba, ki si je želim, očetovstvo.
Cassie, rad te imam.
Hvala, da si moja junakinja.
In žal mi je, da sem zamudil nekaj rojstnih dni.
Otroci, vam pa naj dam nasvet.
Pazite na preproste ljudi.
Dovolite si napake.
Tvegajte.
Kajti življenje me je naučilo nečesa.
Vedno si lahko še boljši."
Pardon, meni zvoni.
Okrožni zapor
Zakaj me kličejo iz zapora?
Lang!
–Tukaj sem.
Pridi, greva.
Pridi že.
Je vse v redu z njo? Že kaj veš? –Ne še.
Živjo, Hope, očka.
Cassie, kaj se je zgodilo?
Tu se podpiši. –Saj veš, zaporniške reči.
Vrni.
Vem, da si bila ti. –Ste prepričani?
Težko bi videli skozi solzivec, ki ste ga vrgli med mirne protestnike.
Kje je? –Žal mi je. Tole je kar sramota za vas.
Sem pa našla tole.
Si pomanjšala policijski avto? Kje si imela pamet?
Kaj pa naj bi? Gledala proč?
Sredi noči so preganjali brezdomce.
Ne pravim tega. –Kam pa naj gredo?
Niso krivi, da so v blipu izgubili dom. –Vem.
Trenutno lahko plačajo najemnino le cepci s skladom.
Ne pravim, kaj počni. –Pa praviš.
Praviš, kaj naj počnem.
Ne. Počni, kar želiš. Pravim le, da je še druga pot. –Prav.
Mami sem obljubil, da boš zadevo uporabljala le, če bova s tabo.
Za nevarno tehnologijo gre. –Vem.
In če bi jo vzeli policaji? Ali bi jo izgubila?
Nisem izgubila obleke. –Obleko imaš? Čakaj, obleko imaš?
Znam paziti nase. Zaupaj mi, zdaj jo že obvladam.
Av.
Nisem tako mislila, oprosti. –Vem. V redu je. Razumem.
Rad bi le, da bi živela normalno.
Očka, tip v čebelji obleki me je hotel ubiti, ko sem imela šest let.
Nikoli nisem živela normalno.
Bi poslušali glasbo?
"V tistem trenutku sem se spraševal, kako me je Hulk spremenil v dojenčka.
Bom ostal dojenček? Sem Hulkov otrok?"
Očka, poslušaš svojo knjigo?
"Na vse sem bil pripravljen." –Prosim? Ne …
Radio je.
Očka, ugasni. –Čudno je.
Stikalo ne dela. Ne ugasne se. –Rekla sem, da ugasni.
Glasneje naj dam? Prav. –"Nato je iz vesolja prišel rakun.
Ni vedel, kako mi je ime. Vesel sem bil govorečega rakuna."
Dovolite. –Hvala.
Dobro.
Nobelovo nagrado imaš v nabiralniku. –Upam. Ravno sem prihranil osem dolarjev.
Res te občudujem. –Hvala.
Pogrešala sem tole.
V Kvantnem kraljestvu ni pic?
Ne. Ničesar ni.
Mama, veš, lahko govoriš o tem, če želiš.
Ljubica, 30 let sem bila tam.
Zdaj bi rada živela.
Cassie, si tokrat spoznala v kehi kakšnega prijatelja? –Dedek!
"Tokrat"?
Je bilo že "prejšnjič"? –Prejšnjič komajda šteje.
Nisem vedel. Zakaj nisi poklicala?
Ker bi mi težil. –Jaz bi te spravil ven z mravljami.
Družinski sestanek. Družinski sestanek, prosim.
Ga nimamo zdaj? –O tem, da to nikogar ne moti.
Glej, razumem, da želiš pomagati. Res razumem.
A ne želim, da zapravljaš življenje. –Vsaj nekaj počnem z njim.
Dobesedno sem rešil svet. –A res?
Še nikoli nisi omenil. Družba, Scott je rešil svet.
In kako je bilo? –Lahko bi napisal knjigo o tem.
Ha ha, res duhovito.
Z veseljem sem preprečil, da niste prah. –In kaj počneš zdaj?
Podpisuješ knjige?
Nisi ti vdrl v VistaCorp?
Nisi odletel v Nemčijo, da bi se spopadel s stotnikom Ameriko?
Boril sem se skupaj s stotnikom Ameriko.
Ne bi se boril proti njemu. Saj nisem zmešan.
Ljudje tudi zdaj potrebujejo pomoč.
Mi skušamo vsaj nekako pomagati.
Kdo "mi"?
Kaj se greste vi trije?
Znanost.
Z mravljami.
Mravljinčjo znanost.
Ne verjamem ti.
Pokažimo mu.
Kaj gradijo? Ti počneš tole?
Ne, svojo tehnologijo gradijo. Pametne mravlje.
Dobro. Ko vas pet let ni bilo, sem imela precej časa.
Brala sem stare dnevnike dedka Hanka.
Pritegnilo me je Kvantno kraljestvo. –Kvantno kraljestvo?
Izkušnje imamo z njim in nisem vas hotela prestrašiti, a smo se pogovarjali.
Vprašanja je imela. Ne morem pomagati, če navdihujem druge.
Torej si preučevala Kvantno kraljestvo.
Zakaj nisi vprašala mene? –Poskušala sem, mama.
Velikokrat. Nisi želela govoriti o njem.
Cassie je zanimalo in dala sva ji nekaj smernic.
Ne gre ravno za mravljinčjo znanost. Kajne, Henry?
Veš, kako nevarno je Kvantno kraljestvo.
Vsi vemo. Nihče ne bo šel tja.
Zato smo naredili tole. Podobno je satelitu za vesolje ali morje.
Vendar kvantno.
Samo zemljevid potrebujemo in lahko raziskujemo Kvantno kraljestvo.
Ne da bi kdaj šli tja.
Tvoja hči je v kleti naredila Hubblov teleskop za osnovne delce.
Če bi ga imela, ko si izginila,
bi te lahko poiskala.
Izjemno je.
Osupel sem.
Kako deluje? –Kot dvosmerni radio, ki sva ga včasih imela.
Od tod pošlješ signal. Zbere podatke in jih pošlje nazaj.
Čakaj. Pošlješ signal v Kvantno kraljestvo?
Ja. –Takoj ga izključi.
Zakaj bi ga izključili? –Kaj je narobe? –Izključi ga!
Nehaj in povej, kaj je narobe!
Janet.
Nekaj bi vam morala povedati.
Očka?
Ne! –Mama!
Ne!
Prekleto!
Očka?
Očka!
Cassie.
Očka!
Očka! Pridi.
Dobro. –Si cela? –Ja, sem.
Kje smo?
Mama!
Oče!
Hope, tukaj.
Si dobro?
Umreti bi morali.
Zakaj nismo? –Ne vem.
Smo tam, kjer mislim?
Rekel bi, da smo.
Vendar ni bilo tako. Janet!
Mama!
Janet!
Mama!
Ne ganita se.
Poiskati moramo Scotta in Cassie.
Takoj.
Hope?
Hank, me slišiš?
Me kdo sliši? –Mojbog.
Vse je v redu. –Kaj bova? –V redu je. V redu sva.
V redu sva. Vse bo v redu. –Preveč to ponavljaš.
Prav. Zato, ker sva res. V redu sva. Dobro sva.
Našla jih bova in šli bomo domov.
Tačas pa poglej okoli. Čudovito je.
Zunaj sva.
Kot bi taborila. Obožujeva taborjenje. –Nikoli nisva taborila.
Sva pa govorila o tem.
Se tisto sonce premika?
Umakni se!
Mislim, da tole ni sonce!
V redu je. –Očka! –V redu je.
Še vedno sem v redu.
Očka. Mojbog. –Tole je bilo pa čudaško.
Teci.
So v Kvantnem kraljestvu kvantni ljudje? –Ja.
Tudi sam nisem vedel.
Mama, kaj je bilo tisto? –Kaj je iskala tista ladja?
Tiše govori.
Rekla si, da tukaj ni ničesar.
Zakaj nisi povedala za tole? –Vse bom pojasnila, toda zdaj …
Zdaj mi moraš zaupati. –Prepričaj me!
Pomirita se. Pogovorimo se lahko.
Henry, ni časa za pogovor.
Povedati moraš … –Zakaj nisi ubogala? Rekla sem, da pusti to pri miru.
Janet, žal mi je.
Povedati bi ti moral. Ni se mi sanjalo. –Vem, a je …
Pozneje se bomo pogovorili. Za zdaj se držimo skupaj,
poiščimo Scotta in Cassie
in pojdimo domov. Prav?
Prav? –Prav. –Prav.
Držita se me.
Neverjetno je.
Leta sem preučeval Kvantno kraljestvo.
Zakaj nisem videl tega? –Nisi mogel videti dovolj globoko.
Ne skozi Praznino in Subatomiko.
Tukaj so svetovi, svetovi v svetovih.
Ta kraj je zunaj časa in prostora.
Skrivno vesolje
pod našim.
Tace proč!
Cassie?
Kje je moja hči?
Kje je?
Cassie?
Kje je moja hči?
Cassie!
Očka! –Cassie!
Spij sluz.
Kaj?
Jaz bom uredila.
Mama!
Si ga dobro zabodla?
Prevoz sem nam uredila.
Prijazen je.
To pa je prevoz.
Pravi nekdo, ki je izumil letenje na mravlji.
Rad imam mravlje. –Vesela sem, da jih imaš. Izvolita.
Lažje se bomo pomešali mednje.
Kam točno bomo šli na tem? –Blizu starega prijatelja smo.
Če kdo, bo on vedel, kje sta Scott in Cassie.
Za tabo.
V sedlo, Ant–Man.
Izpustite me!
Ne vem, kaj govoriš! Ne vem, kaj …
Ne! Ne!
Spij sluz!
Zdravo. Živjo.
Si spil sluz?
Zakaj te razumem? –Super. Zaradi sluzi.
Uspelo je! Sluz deluje!
Živjo. Veb sem in ravno si me spil.
Kaj sem? –Potrebuješ več sluzi? Izvoli.
Lahko ti zlijem sluz v luknjo. –Ne, v redu sem. V redu sem.
Ogromna luknja.
Koliko lukenj imaš?
Oprosti, je to intimno vprašanje? Sam nimam lukenj.
Scott Lang je.
Sedem lukenj ima.
Ja, drži. Kako si vedel?
Quaz je telepat.
Lahko bereš misli? –Ja, in želim si, da jih ne bi.
Vsi so odvratni.
Prosim, nehaj misliti na to. –Oprosti.
Prosim, nehaj. –Misliti?
Misliti na to. –Trudim se.
Bolj slabo. In tudi ti se mi zdiš čuden.
Ne zdiš se mi čuden, ampak mega. Škoda, da moja glava ne sveti.
Ne, ni škoda. –Vem. Živčen sem. Kar bleknil sem.
Kaj počneš tu? –Si vohun? –Ne, ne.
Mučiti ga moramo. –Družba, v redu je.
Nisva vohuna. Moj oče je.
Hvala. –Z veseljem. –Kdo pa je potem San Francisco?
Od tam sva. –Kraj je.
Kaj je potem Zemlja? –Tudi od tam sva.
Mučimo ju. –Zakaj hočeš vedno mučiti? Druge možnosti imamo.
Ti teče kaj iz lukenj? Recimo mleko, sok? –Veb, ne sprašuj ga več o luknjah.
Tudi mi imamo nekateri luknje. Kaj počneta tu? Od kod sta?
Prav. –Od zgoraj.
Nad tem je drugačno vesolje. –Velika Zemlja.
Isto vesolje, a večje. –Tudi to je Zemlja, toda majhna. Včasih zrastem ali se skrčim.
O tem sem napisal knjigo.
Da prideš v Kvantno kraljestvo, se moraš skrčiti.
Zdajle sva čisto majčkena. –Kraj, od koder sva, je večji.
Dobro, resnico govorita. –Ni pomembno.
Od zgoraj sta prišla.
Kot on.
Lovi vaju.
Uničil bi svet, da bi te našel.
Kdo?
Osvajalec.
Tu spodaj so bitja. Inteligentna bitja.
Teoretiziral sem, da je možno. Ampak priti v podatomsko vesolje …
To spremeni vse, kar vemo o življenju, evoluciji, svoji vlogi v galaksiji.
Porkaduš!
Tip izgleda kot brokoli.
Sklonita glavo.
Za mano.
Spijta. Takoj bom nazaj.
Krilarja iščem.
Ti si. –Naj to ostane med nama.
In Krilarjem.
Živjo.
Ne poznam vaših navad in običajev,
a najbrž imate pijačo, ki bi me opila. –Vsekakor.
Kakšna je tvoja zgodba?
O, bog.
Proč.
Čas je. Pridita z mano.
Kar sem.
Od kod poznaš tega tipa?
Moj stari prijatelj, borec za svobodo.
Čakaj, si borka za svobodo? –Ali teroristka.
Odvisno, koga vprašaš.
Verjemi, lahko nam pomaga.
Janet Van Dyne?
Mislil sem, da si mrtva.
Precej časa je minilo, Krilar.
Zdaj sem uradno lord Krilar.
Na vse pretege sem se upiral temu.
Elitistično se sliši.
Ti si gotovo Hank.
Ogromno sem slišal o tebi in tvojih mravljah.
Kaj sploh so mravlje?
Jih imamo tu spodaj? –Mislim, da ne.
Škoda.
Hope.
Ti si gotovo Hope.
Vsak dan te je omenjala.
Nenavadno. Tebe pa ni nikoli.
Tudi sam ne bi povedal svojemu otroku.
Divja reč. –Duhovito.
Kako divja?
Zelo, Henry.
Krilar, tvojo pomoč potrebujemo.
Janet, po vsem, kar sva doživela,
mi naravnost povej, kako lahko pomagam.
Toda …
Ali je kdo lačen? Jaz sem.
Fantje,
takoj.
Ničesar ne vesta.
O ničemer.
Potem pa ju spravi proč.
Oprostite. Prav ima. Ne vem, kaj se dogaja.
Svojo družino iščeva. Imate zemljevid?
Rada bi samo …
Čakaj, ne streljaj. Z nami sta.
Je ta stavba živa?
So vaše mrtve?
Oprostite, a samo domov bi šla rada.
Vidva vsaj še imata dom.
Kaj se je zgodilo?
Osvajalec nam je požgal domove.
Naše zgodbe.
Trdnjavo si je postavil na kosteh našega ljudstva.
Nekaj nas je pobegnilo. Poiskali smo druge na begu.
Za boj smo zbrali vse, kar smo jih lahko.
Ni nas bilo dovolj.
Žal mi je.
Pomagava lahko.
Cassie … –Očka, Maščevalec si.
Pomoč potrebujejo. –Ne, tebe moram spraviti domov.
Zakaj nočeš pomagati? –Ničesar ne veva o tem kraju.
Ne vem niti, kako tukaj teče čas.
Sva tukaj 10 sekund ali pa morda 10 let?
Pomisli na mamo. Si predstavljaš … –Ne izrabljaj je za opravičilo.
Ni ti mar. –Mar mi je.
Vem, da želiš pomagati. Toda to ni naš boj.
Če se ne dogaja tebi, še ne pomeni, da se ne.
Poglej me.
Razočaral si jo.
Razumel sem, ja. Hvala. –Malenkost.
Pozneje se bova pogovorila. Najprej poiščiva ostale.
Janet najbolje pozna ta kraj.
Kaj si rekel?
Kaj? –To ime.
Janet Van Dyne. –Kje je?
To bi rada izvedela. Jo poznate?
Poznam jo.
Ne bi smela priti.
Prinesi nekaj za poplaknit. Hvala.
Če še niste pokusili tega, nikar.
Razen če želite živeti drugače.
Krilar, svoje prijatelje iščemo.
Dva prijatelja. Človeka, kot smo mi.
Človek, to je ta beseda! Pozabil sem, kako si pravite zgoraj.
Človek.
Ti nisi človek?
Dejansko ne, ampak ja.
V tistem, kar je pomembno.
Ne!
Pogovorimo se.
Janet, kaj te je pripeljalo k nam?
Če se prav spomnim, si odšla.
Vse si nas pustila
z njim.
Janet, o čem govori?
Mu nisi povedala zanj?
Si sploh kaj povedala o tem,
kar si naredila tukaj?
Koliko jih je umrlo zaradi tebe?
Tvoja družina sploh ve, kdo si?
Tvoja mamica
je polna skrivnosti.
Lažeš. –Lažem.
Veliko lažem.
A ne o tem.
Njiju izpusti.
Samo mene hoče. –Ti pa hočeš njiju.
Zraven gresta.
Skupaj s tvojima drugima prijateljema.
Slišal sem zanju. In tudi on je.
Lovca je poslal.
Kakšne vrste lovca?
Ne človek ne stroj.
Mehanizirani organizem, namenjen le
za ubijanje.
Kje sta? –Nimam pojma.
Mrtva.
Verjetno sta mrtva.
Res je žalostno, saj bi se lahko izognili vsemu temu, Janet.
Daj mu, kar hoče.
Kaj se ti je zgodilo?
Borili smo se proti njemu.
Prepričljiv zna biti.
Obiščimo ga.
Tukaj smo končali.
Nas lahko ta ladja spravi proč?
Me boš kril? –Vedno.
Henry, prevzemi krmilo.
Z žicami jo bom zagnala.
Kje je krmilo?
To je krmilo.
Kaj, hudiča? –Znašel se boš. Kot bi letel s kolesom.
Je kolo živo?
Roke porini čisto noter!
Kot bi nadeval purana.
On? Resno? –Nekoč je bil očarljiv.
Tisti tip? –30 let sem bila tukaj, Henry.
Potrebe sem imela. –Ljubi bog.
Saj razumem. Tudi sam sem jih imel. –Ljubi bog.
Nekajkrat sem šel na večerjo.
Linda ji je bilo ime.
Ni se obneslo. –Kaj je šlo narobe?
Ni bila ti, punči.
Vse spravi na ladje. Odhajamo. –Prav.
Xolum! –Tu sem.
Odpelji ju čim dlje od tod.
Zakaj? –Če iščeta Janet, on išče vaju.
K nam sta jih pripeljala.
Pridi!
Vzemi jih, kolikor moreš. Zadržali jih bomo.
Pojdi!
Pridi! Pohiti!
Proč moramo!
Hitro noter! Takoj moramo proč!
Ljubi bog!
Cassie, pojdimo!
V zatočišče pojdite. Čakajte na moje sporočilo.
Veb, odhajamo. –Ne, počakaj!
Hitro! –Moji prijatelji.
Izročite popotnika. Osvajalec bo milosten z vami.
Poznam njegovo milost.
Tu počakaj. Šel …
Cassie?
O, ne.
Dobro, obleko imam.
Ja, opazil sem.
Si v redu? –Ja.
Vrtilna količina, prav? Skoči, zamahni. En gib. Skoči, zamahni.
Saj znam, očka. –A res? –Ja.
Ni se mi tako zdelo. –Nisem bila pravočasna.
Skoči …
Takole. Si videla, kaj sem naredil?
Ne, takole majčken si.
Skočil sem in zamahnil.
Jentora, proč moramo.
Na ladjo!
Znova pozdravljen v Kvantnem kraljestvu, Scott.
Dolgo sem čakal na tole.
Kaj?
Je kdo notri? –O, ja.
Usoda, ki ji ne moreš uiti.
Najini usodi sta od nekdaj skovani skupaj.
Od najinega prvega srečanja.
Scott Lang. –Pojdi proč!
Ko si me zlomil.
In me izgnal sem. –Čakaj.
Darren?
Si presenečen?
Ja. –Čebelji tip?
Je čebelji tip? –Cassie?
Skoraj te ne bi prepoznal.
Kako nisi mrtev? –Postal sem popolno orožje.
To je tole?
Glej, Darren.
Darren je mrtev!
Samo MODOK je tu!
In nikamor ne moreš zbežati, Scott. Ne pred menoj.
In ne pred njim.
On je prihodnost.
In preteklost.
In zdaj potrebuje samo tebe.
Mama, kaj lovi Scotta in Cassie?
Najti ju moramo.
Prej moram nekaj opraviti. –Morda sta mrtva!
Hope, prosim te.
In še vedno nama prikrivaš stvari. –Zaščititi vaju skušam.
Pred čim?
Koga se tako bojiš?
Tretjič v kehi?
Četrtič.
Pa smo spet tu.
Gledava si v obraz.
To pa je obraz.
Velik obraz.
Zakaj si samo lebdeča glava? –Mogoče bi nama lahko pojasnil, Darren.
Darrena si pustil umreti v Kvantnem kraljestvu.
Toda Osvajalec me je našel.
Znova me je sestavil. Spremenil me je v popolno orožje.
Mehanizirani organizem, namenjen le za …
MODOK?
Že razumem, kratica je. Kratica je.
Mehanizirani organizem, namenjen le za ubijanje.
To bi bilo MONLU.
Najbrž si mislil, da me ne boš več srečal. –Opazil sem otroške nožice.
Niso otroške nožice. –Podobno kot Björn.
Za duhovitega se imaš.
Scott Lang, človek, ki mi je vzel vse.
Ki mi je vzel življenje.
A mi je uspelo.
Spravil sem te sem.
Odkril sem tvoj signal, Cassie.
Mimogrede, hvala. Brez tebe mi ne bi uspelo.
Gledata osvobojenega moža.
Tu sem ustvaril mnogo več, kot si sploh lahko predstavljaš.
Vse zanj.
Nisem edina obtičala v Kvantnem kraljestvu.
Kje sem?
Rekel je, da je popotnik.
Znanstvenik, ki je strmoglavil zunaj poti.
Imel je ladjo,
kakršne nisem še nikoli videla.
Ladjo, ki je potovala skozi Večvesolje.
Večvesolje?
V druge dimenzije?
Vzporedne resničnosti?
Sprva nisem verjela.
Vendar je resnično.
Kot smo teoretično razmišljali.
Naju lahko to odpelje domov?
Kamor koli te lahko odpelje.
Nisem še srečala takšnega moža.
Zdel se je čisto
izgubljen.
Najbrž sva bila izgubljena oba.
A sva imela izhod.
Vse sva poskusila, da bi napolnila energijsko jedro ladje.
Nič ni delovalo.
A po toliko osamljenih letih je bilo lepo imeti prijatelja.
Lagala sem Hope.
Rekla sem ji, da prihajam domov.
Vidim jo pri vratih.
Kako me čaka.
Zadnje, kar sem ji naredila,
sem ji lagala.
Mislila sem, da bom imela več časa.
Lahko ti ga dam.
Čas.
Ni, kar misliš.
Kletka je.
In naredi, kar more,
da te zlomi.
Šele ko se je osvobodiš, vidiš,
kako majhna
je vedno bila.
Prišla bova od tod.
Odprla bo vrata
in ti boš tam.
Obljubim.
Lotiva se dela. –Prav.
Celo večnost je trajalo, a je uspelo.
Spravila sva jo k življenju.
Pojdiva domov.
Ladja je bila nevrokinetična.
Povezana z njegovimi mislimi.
Ko sem se je dotaknila,
sem videla njegov um.
Začutila sem,
kaj je storil.
Svetovi,
cele časovnice.
Uničene, kot da jih ni nikoli bilo.
Janet?
Odideva lahko.
Takoj.
Kdo je Kang?
Kdor moram biti.
Ni strmoglavil sem.
Sem so ga izgnali.
Zunaj prostora in časa.
Na edini kraj,
ki ga je lahko zadržal.
Izgnali?
Kdo?
Ne vem.
Pokvarili so mu ladjo.
In ga ujeli tukaj.
In z mojo pomočjo
bi se lahko rešil.
Janet?
Ne približuj se mi.
Življenje si mi rešila.
Obljubo sem ti dal.
Naj te odpeljem domov.
In potem?
Kaj boš naredil?
Zmagal.
Povedal sem ti, da čas ni, kar misliš.
Lahko naredim tako,
kot da je nisi zapustila.
Hope bo odprla vrata
in ti boš tam.
In koliko svetov bo umrlo,
če prideš od tod?
Tvoj ne bo.
Ne bo vedela.
Si ne želiš spet videti hčerke?
Ne morem ti dovoliti oditi.
Zakaj misliš, da me lahko ustaviš?
Daj mi ga, Janet.
Daj mi ga!
Nisem ga mogla premagati. Premočan je bil.
Kaj si naredila?
Žal mi je, Hope.
Ne!
Razstrelila sem jedro.
Odrezala sem ga od časa.
In naju oba za vedno ujela tukaj.
A sem mu vrnila dovolj.
Ko je dobil nazaj svojo obleko,
je postal, kar je bil.
Osvajalec.
Ima orožje in tehnologijo
stoletja pred vsem, o čemer mi samo sanjamo.
Svojo ječo je spremenil v imperij.
Leta sem se borila proti njemu,
bežala pred njim, se mu skrivala.
In potem ste me rešili.
Pripeljali ste me domov.
A si nisem zaslužila.
Na ta kraj sem izpustila pošast
in pobegnila.
Janet, nisi mogla vedeti.
Žal mi je, da vama nisem povedala.
Samo pozabiti sem želela.
Želela sem le spet biti tvoja mama.
Žal mi je, da si morala sama skozi vse to.
Toda zdaj nisi več sama.
Skupaj ga bomo ustavili.
Jedro hoče.
A doseže ga lahko le s Pymovimi delci.
Če ima Scotta in Cassie, ima Pymove delce.
In prednost. –Tako je.
Proč moramo. –Hope, ne sme priti od tod.
Zanimiv si,
Scott Lang.
Ne vem, kdo si,
a delaš veliko napako.
Prav?
Maščevalec sem.
Druge Maščevalce sem poklical. –Maščevalec si?
Sem te že kdaj ubil?
Kaj?
Čez čas se vsi pomešajo skupaj.
Nisi tisti s kladivom? –Ne, tisto je Thor.
Večkrat naju zamenjajo. Podobne postave sva. Kdo si?
Le nekdo,
ki je izgubil veliko časa.
Tako kot ti.
A lahko si pomagava.
MODOK pravi, da si dober tat.
In nekaj mi je ukradel.
Ne govori, ko sem v prostoru.
Priznam, da je bila Janet uporabnejša.
Tudi Janet poznaš?
Vsi tukaj poznate Janet?
Ti ni povedala zame?
Nisem presenečen.
Janet mi je nekaj ukradla.
Mojo vozovnico od tod.
In edini jo lahko ukradeš nazaj.
Zakaj pa bi jo?
Ker želiš priti od tod.
In ker moram tudi sam od tod.
Ker vem, kako se konča.
Kako se konča kaj?
Vse.
Ne živim linearno.
In pri času
je težko
ne preskočiti na konec.
Če hočeš preprečiti, kar prihaja,
in verjemi, da hočeš …
Tvoja edina možnost sem.
Kaj prihaja?
Jaz.
Veliko mene.
Izgnali so me sem.
Bojijo se me.
Toda jaz vas lahko spravim domov.
Sva torej dogovorjena?
Ne, po mojem nisva.
Očka! –Olajšajva ti odločitev.
Prinesel mi boš, kar potrebujem, sicer ti bom pred očmi ubil hčer.
Nato te bom prisilil podoživljati ta trenutek vedno znova in brez konca,
dokler me ne boš prosil, naj te ubijem.
Sva se razumela?
Ne naredi tega.
Rad imam, da me razumejo.
Očka.
Ne ubogaj ga.
Ne! Ne! Glej, lahko se pogovoriva o tem.
Ne stori tega! –Pa bi moral.
Prosim.
Moja hči je, prosim.
Želiš, da živi ali da umre?
Prosim! –Misliš, da lažem?
Se ti zdim lažnivec?
Nehaj! –Očka! –Privolim!
Privolim, samo izpusti jo.
Izpusti jo!
Nisi kos temu.
Ant–Man.
Vesel bodi, da te potrebujem.
Nikoli več se je ne dotakni.
Torej mi daj, kar potrebujem.
Kje je?
Kaj je to?
Bilo je jedro večvesoljnega motorja.
Energijski vir, ki te odpelje kamor koli v prostoru in času.
Nato ga je Janet razstrelila.
Je v tem?
To je to.
In priti moramo v središče.
Dobro je vedeti.
Pomanjšati se moraš in priti mimo središča nevihte.
Ko boš notri, poišči jedro
in ga pomanjšaj.
Kako izgleda?
Po navadi vem, kaj kradem.
Ko ga boš videl, boš vedel.
Čim hitreje pojdi noter in ven.
Dlje boš notri, bolj ti bo razpadal um.
Raje pohiti.
Očka!
Žal mi je.
Jaz sem kriva za vse.
Ne.
Zamočila sem.
Cassie.
Življenje se mi je zgodilo, ker sem zamočil.
Edino, česar nisem zamočil, si ti.
Očka!
Je že v redu. V redu je.
Rad te imam, bučka.
Tudi jaz tebe.
Dobro, notri sem.
Darren, me slišiš?
Darren?
MODOK, me slišiš?
Kaj je?
Notri sem. –Dobro.
Kaj naj naredim? Kakšen je načrt?
Ne umri.
Hvala. Res si v pomoč, MODOK.
Ga vidiš?
Ja, vidim ga.
Noter grem.
Kaj, za vraga? –Kaj, za vraga?
Kaj, za vraga? –Povedal sem ti, da je pot noter začetek.
Nisi rekel tega. Zakaj gledam še enega sebe?
Nisem še en jaz. Ti si še en jaz.
Prišel si iz … Zakaj gledam še enega sebe?
Gledaš možnost še enega sebe.
V verjetnostni nevihti.
Kaj sploh to pomeni?
Ne veš? –Kako naj bi vedel?
Ker si me spravil sem! –Torej sem le jaz pravi.
Nisem rekel tega.
Kaj, za vraga? –Kaj, za vraga?
Kaj, za vraga? –Čakaj. –Kaj, za vraga?
Kaj, za vraga?
Kaj je to? –Verjetnostna nevihta.
Vse tvoje možne odločitve obstajajo naenkrat.
Kaj pravi?
Kaj pravi? –V Schrödingerjevi škatli si. In ti si mačka.
Ni logično. –Že razumem.
Naj se nihče ne gane!
Zakaj bi te ubogali? Niti pravi nisi.
Kaj, za vraga? –Sem resničen? –Sem resničen?
Jaz sem resničen! –Kaj, za vraga?
Kaj, za vraga! Jaz sem resničen.
Pomirita se.
Mirno, dihajta.
Skupaj bomo rešili zadevo.
Kdo si pa ti? –Zakaj si tako oblečen?
Ker delam v prodajalni sladoleda. To je moja uniforma.
To so normalne obleke. Zakaj ste vi oblečeni takole?
Dovolj! Opravimo!
Vsi bomo umrli.
Čakajte. Čakajte. Čakaj!
Ne, ne!
Ne! Počakajte! Ne!
Scotta slišim.
Umakni se!
Mama, kaj je to? –Kaj počneš?
Ne glej jih. Samo možnosti so.
Niso ti.
Scott, kjer si?
Zakaj sem tu?
Ne skrbi, tokrat bo uspelo.
Zakaj si … Čakaj, ne! Stoj.
Stoj! Ne! –Jaz bom.
Jaz bom!
Scott, kje si?
Scott!
Kje si, Scott?
Ne morem dihati. –To je moj vrat.
Nehaj me brcati!
Moj hrbet! –Vsi bomo umrli!
Očka.
Vrni se.
Očka.
Če me slišiš,
se vrni. Samo vrni se.
Ne obupaj. –Daj, no.
Očka, samo še enkrat se vrni. –Daj, no.
Potrebuje nas. –Prosim.
Gremo, potrebuje nas. Skupaj dajmo.
Spravi ga pokonci! –Primi ga!
Dajmo.
Dajmo, dvignimo ga! –To!
Imam te! Pojdi. –Daj. Tako, ja.
Daj! –Potisni ga!
Dajmo, za Cassie to počnemo! Fantje, dajmo!
Vsi skupaj!
Kaj počneš?
Kako to zmoreš?
Povem ti, kako.
Vsi želimo le eno.
Prihajam, Cassie.
Reši jo, prijatelj.
Družba, dajmo!
Dajmo!
Bliže. –Više ga spravi! –Držite se, fantje.
Previdno. Počasi, počasi.
Počasi. Tako, ja.
Dajmo.
Kaj? O, ne. –Kaj se je zgodilo? Je uspelo?
Žal mi je, prijatelj!
Ne, ne, ne.
Hope, si resnična?
Resnična sem.
Potem pa dajva.
Si pripravljen?
Sem.
Pridi. Tole morava spraviti proč.
Ne, počakaj. Cassie ima.
Kaj? –Scott.
Janet. –Daj mi tole.
Proč moramo. –Ne, Cassie ima.
Rešili jo bomo. Obljubim, da jo bomo.
A ne smeš mu dati tega.
Raje ji ne zaupaj.
Janet si zna
premisliti.
Pozdravljena, rožica.
Torej …
Kaj bo, Scott?
Glej, no, glej.
Če ni to moj stari mentor.
Živjo, Hank.
Darren?
Nisi pričakoval, da boš še kdaj videl varovanca. –Porkaduš, Darren.
Kaj se ti je zgodilo?
Popolno orožje sem!
Ti ga moram vzeti?
Kje je moja hči?
Scott.
Nikar.
Dogovorjena sva bila.
Brez tebe ji bo dobro.
Zbogom, Hank.
Henry.
Tu si me pustila umreti.
Poglejva, kako jim bo šlo.
Kaj si videla?
Nazadnje se nisva imela možnosti pogovoriti o tem.
A sem se ves čas spraševal.
Kaj si videla,
ko si se dotaknila mojega uma?
Pošast,
ki se ima za boga.
Ko vidiš čas tako kot jaz, ne moreš zamižati pred rečmi.
In si edini, ki vidi?
Edini lahko vidim, kar je pokvarjeno.
In kdo je pokvaril?
Jaz.
Vse moje podobe.
Moje različice.
Skozi Večvesolje.
S časom se igrajo kot otroci.
Toda videl sem, kako se konča.
Videl sem njihov kaos,
ki se širi skozi resničnosti.
Trki vesolj.
Neskončni vdori.
Videl sem Večvesolje.
In umiralo je.
Zaradi njih.
Zato sem prevzel nadzor.
Hočeš reči, da si začel vojno.
In izbrisati želiš vsako vesolje, ki te ogroža.
To počnejo pošasti.
To počnejo osvajalci.
Požgejo pokvarjeni svet.
In ustvarijo novega.
Ničesar in nikogar ne želiš rešiti.
Le maščevati se hočeš, ker so te premagali.
Ker si izgubil. –Res sem izgubil.
Ne sanja se ti, kaj sem izgubil.
In izžgal jih bom iz časa za vse,
kar so mi naredili.
Izbrisal boš naše časovnice.
Pomoril boš na bilijone ljudi.
Želim si, da bi to kaj pomenilo.
O, bog, kaj počnem?
Kaj?
Hank!
So to tvoje mravlje? Z mravljinčje farme?
Ja, Scott, moje mravlje so.
Kako si jih našel tu spodaj?
Od kar smo padli sem, sem zaznaval čudne signale.
Sprva sem mislil, da gre za okvaro.
Nekakšne motnje.
Kaj je to?
A ni šlo.
Mravlje so bile.
Ves čas so navezovale stik.
Očitno so šle skozi nekakšno časovno širino.
V enem dnevu so preživele tisoče let.
Razširile so svoje znanje, znanost.
Postale so naprednejše, kot bi si kdaj mislil.
Nisem jih našel.
One so našle mene.
Sem rekel, da so pametne.
Ustvarile so že nekakšno tehnokratsko civilizacijo drugega razreda.
Vem, da je socializem sporna beseda,
a bi se lahko veliko naučili od teh … –Oče.
Ja, moje mravlje so.
In mravlje se ne vdajo.
Ni mi mar, kdo je ta tip in kaj zmore.
Rešil bom Cassie. –Kako naj zmanjšamo Kangovo premoč?
Nekaj zamisli imamo. –Kaj imaš v mislih?
Kot je nekoč rekel veliki pisatelj:
"Vedno si lahko še boljši."
Si prebral mojo knjigo?
Do zadnje besede.
Pridita, lotimo se dela.
Hej! Oprosti. Najbrž je bilo srhljivo.
Kaj počneš tu? –Rešila te bom.
Kako?
Dobro vprašanje.
Ima ta reč kakšen ključ?
Kartico ali kodo?
Saj veš, kot …
Hudiča!
Skoči in zamahni.
Jentora.
Žal mi je, da so se spravili nad tvoje.
Kako lahko pomagam?
Vrnimo jim.
Hudič, kako si mega.
Imaš načrt? –Le tvojo rešitev sem načrtovala.
Ga imaš ti? –Vse, ki se še zmorejo boriti, morava obvestiti.
Osvobodiva naše iz celic, da sprožimo protinapad od znotraj.
Ja, imaš načrt. Kako bova obvestili vse?
Pridi z mano. –Prav, krasno.
Janet, tu spodaj sem zgradil imperij.
In vzel ga bom s seboj.
Morala bi me spustiti od tod, ko si imela priložnost.
Zgodovina se ne piše.
Kuje se.
Danes se vzpenjamo.
Iz te utrdbe se bom maščeval tistim, ki so me izgnali.
Danes bomo osvojili večnost.
In Kangova dinastija bo …
Halo? A tole dela? –Cassie?
Ne vem, a dela.
Mislim, da smo v etru.
Zadržala jih bom. Predaj sporočilo. –Mislila sem, da ga boš ti.
Takoj!
Notri smo. Vdrli smo v stolp.
Z Jentoro sem. Ni nepremagljiv.
Vem, da se zdi,
da je prepozno.
Kot da samo izgubljamo.
Toda družina, ki sem jo izgubila, me je naučila, da se borim naprej.
Če bi bili tukaj, bi se tudi oni.
Poskrbeti moramo za navadna bitja.
Oče me je naučil tega.
Ko so potrebovali njegovo pomoč, se ni obrnil proč.
In tudi mi se ne bomo.
Proč moramo! –Pridite v stolp! Uprite se!
Vem, da ste čakali. Zdaj je čas za napad.
Ve, da ne more premagati nas vseh.
Pridite … –Cassie.
Signal sem našla. Tudi mama je tam.
Pojdimo. –Jaz bom vozil.
Poiščite Langovo hčer.
Ubijte jo.
Gremo, gremo!
Za mano, če se hočete boriti!
Cassie, konec je.
Osvobodi ostale. Pojdi!
Opazil nas bo. –Ja, poskrbel bom za to.
Začnite izstrelitev.
Tvojega očeta ni tu, Cassie.
Ampak verjetno nisi presenečena.
Kang!
Dogovorjena sva bila.
Hčer si mi vzel!
Porkaduš.
Ta pa je velik.
Lagal si mi!
Dana beseda je zaveza!
Brez tega nismo nič!
Sklatite ga. –Razumem.
Nadaljuj. Njih prepusti meni.
Ja, dajmo!
Preveč jih je! –Scott, ne morem jih zadržati!
Prišli so.
To, Cassie!
To!
Pridite! Dajmo!
Revolucija!
Vse požgite!
Bori se!
V kritje! Dol!
Kakšna je koda za most? –Prej bom umrl.
18147.
Presneto!
Tole boš potrebovala.
Živjo.
To je naš dom!
Vzemimo si ga nazaj!
Ne!
Luknje imam.
Luknje imam!
Nisem vedel, da zmore tole.
Kang!
Kje je?
Takoj izstreli!
Kaj je to?
Ven hoče.
Ne, ne bo.
Ne dovolite mu k obročem.
Očka!
Očka, prihajam!
Očka!
Nimaš kam zbežati.
Prosim, naj uspe.
Hej, kam pa ti?
Pojdimo.
Misliš, da je konec? Daj, pojdimo.
Darren, nehaj.
Poskusi biti, kar koli je že to.
Ne vem, kaj naj bom.
Povej mi, kaj naj bom.
Ne vem. Samo ne bodi kreten.
Prepozno je.
Poglej me.
Kreten sem.
Nikoli ni prepozno, da nehaš biti kreten.
Ustaviti ga moramo.
Zamisel imam.
Pripravljen? –Verjetno ne.
Ena, dve, tri. Zdaj!
Očka!
Cassie?
Ogromna si. –Ogromna sem.
Rad te imam, bučka. –Tudi jaz tebe.
Ponosen sem nate.
Zdi se mi, kot da objemam Godzilo.
Vem. Mega občutek. –A ne?
Lačna sem. –Ja, to se zgodi.
Vse bi lahko pojedla. –Vse, vem.
Najbolj si želim limete. –A ne? Citruse. Čudno je, vem.
Res …
Zavzemimo stolp!
Konec je.
Še vedno ne vidiš.
Nikoli ni konec.
Takoj moramo proč. –Ne.
Pridi. Vem, ampak moramo proč.
Ne! –Pridi.
Ti piz …
Ojoj. –Scott. Pridi.
Mislite, da je to novo zame?
Veste, koliko uporov sem že zatrl?
Ne, ne, ne.
Koliko svetov sem osvojil?
Koliko Maščevalcev sem ubil?
In vi mislite, da me lahko premagate? Kang sem!
Ti … Z mravljami govoriš.
Sem Darren
in nisem kreten!
Opravičujem se za zamudo.
Veliko mravelj.
Je to tvoje maslo?
Prav si imela o meni, Cassie.
Darren.
Si v redu?
Verjetno ne.
Darren? –Živjo, Hope.
Frizuro si spremenila.
Kaj, za vraga, se je zgodilo?
Ja …
Vse skupaj. Pozneje ti povem.
Tole je bilo …
Ne vem, kaj naj rečem.
Hvala, Scott.
Vedno si mi bil kot brat.
Res?
Res je.
In vsaj umrl sem
kot Maščevalec.
Ja.
Res je.
Zraven si.
Danes se je ogromno zgodilo.
Henry? –Janet? –Mama, kje si? –V stolpu.
Lahko nam dam eno priložnost, za vrnitev, a nimamo veliko časa.
Če želimo domov,
se moramo odpraviti takoj.
Mi bomo dokončali.
Hvala.
Pridite, gremo!
Dobro. Vso srečo.
Pridita.
Hvala, prijatelj.
Uspelo ti je.
Pojdimo domov.
Kje je Scott? –Za mano je bil.
Moral bi pogledati proč. –No, to mi ni nikoli šlo od rok.
In ti ne boš prišel od tod.
Želim, da ne pozabiš.
Lahko bi šel domov.
Lahko bi spet videl svojo hčer.
A si mislil, da lahko zmagaš.
Ni mi treba zmagati.
Le oba morava izgubiti.
Očka!
Kje … Kje je? Je …
Dobro je. –Kje je?
Cela je.
Scott, vsi so dobro. –Je na varnem? –Uspelo ti je.
Oprosti, oprosti. –Ne, ne.
Ne izpusti me.
Nikoli me ne izpusti.
Držim te.
Vrnila si se.
Ljubim te, Hope.
Ljubim te, Scott.
Pojdimo domov.
Lahko.
Moje življenje ni logično.
Včasih sem se veliko spraševal o tem.
"Scott, z družino si rešil Kvantno kraljestvo
in pil si tipa brez lukenj.
Zakaj se ti dogajajo take reči?
Ni logično."
A veste, kaj?
Kdo pravi, da mora biti življenje logično?
Rubin! –Žužek si!
Motil sem se. Ti si tisti drugi žužek.
Žužek si. Povečaš se ali pomanjšaš kot taveliki žužek!
Tako je, to sem jaz. Samo kavo, prosim.
12 dolarjev.
12?
Spraševal sem se, ali je tega poglavja konec.
Toda Cassie me je spomnila, da je vedno kdo potreben pomoči.
Zaradi tebe sem spet začel delati torte.
VSE NAJBOLJŠE CASSIE
Si jo naredil sam? –Ja, po navadi ne delam tort. –Vem.
Ta je prva, ki sem jo naredil od 1997. –Pravi umetnik si.
Kar divje življenje je.
Najprej te odpustijo iz trgovine s sladoledom,
potem pa premagaš skozi čas potujočega vesoljnega kralja.
Saj smo ga premagali, ne?
To se je zgodilo. Hotel se je rešiti, a se ni.
Vsaj mislim.
A je rekel, da prihaja nekaj slabega
in da bodo vsi umrli, če ne pride ven.
Čakaj, sem ravno vse ubil?
Bodo vsi umrli zaradi mene? Ojoj!
Kaj sem storil?
Veste, kaj? Verjetno ni nič.
Kot sem rekel, življenje ni logično, zato se že nehaj spraševati, Scott.
Nehaj tuhtati.
Presenečenje!
Vse najboljše za te …
Nimam rojstnega dne. –Vem, a sem jih nekaj zamudil.
Tole je lepo. Vsi smo skupaj.
Dobro si. Vse je verjetno dobro.
Kanga ni več, uspelo ti je.
Ni ti treba več skrbeti zanj.
Hvala.
Vse najboljše za nerojstni dan, Cassie.
ANT–MAN IN OSA: KVANTOMANIJA
Torej je izgnani mrtev.
Si prepričan, da je mrtev? –Če ne bi bilo res, te ne bi poklical.
Gotovo te žre, da ga nisi ubil ti.
Nihče od nas
ga ni ubil.
Oni so ga.
Dotaknili so se Večvesolja.
In če jim bomo to dovolili,
bodo vzeli
vse,
kar smo ustvarili.
Zato ne tratimo več časa.
Pozni smo.
Koliko si jih poklical?
Vse nas.
Prevedla: Miša Šavor
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis
Čas je vse.
VICTOR ČASOVNIK
Oblikuje naša življenja.
Toda morda lahko mi oblikujemo
čas.
On je. –Opisal si ga kot grozljivo bitje.
Saj je.
Kang se bo vrnil