Kakvo je ovo mesto?
Preveo: Bambula
SAN FRANCISKO
Moj život zapravo nema logike.
Postavljao sam sebi mnoga pitanja u vezi s tim.
"Skote, ti si razvedeni bivši robijaš. Kako to da si Osvetnik?"
"Zašto putuješ kroz vreme s Kapetanom Amerikom? To nema logike."
Mnogo toga se promenilo u mom životu.
Ali kuda god da odem, ljudi me pitaju isto.
Možeš li da se slikaš s mojim psom? -"Skote, šta sada? Šta je sledeće?
Kuda će te odvesti ova avantura?" Da to znam, to ne bi bila avantura.
Tako je.
Prošlo je nekoliko ludih godina. Za sve. -Ćao. Kako si?
Sve je spremno za tebe. -Previše ste velikodušni. -Ne.
Ne prihvatamo tvoj novac. -Još ćemo o tome? -Da.
Rubine, najbolji si. -Hvala, Spajdermene.
Odvojimo vreme za bitne stvari. Kao što su prijatelji.
Prijatelje za koje niste znali ni da ih imate.
Setite se ljudi koji su vas doveli ovde. Ne biste to mogli bez njih.
Ja sam samo tip koji je otpušten iz Baskin-Robinsa.
Ponekad vam se jednostavno posreći.
Imam sreće što sam upoznao Houp Van Dajn.
Mislim da znate ko je ona. Povratila je kompaniju svog tate.
Sada koristi Pim čestice za globalne promene.
Mnogi kažu da žele spasiti svet,
ali Houp radi to svakodnevno. -Hvala. Mnogo hvala.
Pošumljavanje. Pristupačno stanovanje. Proizvodnja hrane. Ne traći ni sekundu.
Još ne mogu da verujem. Ništa od ovoga nije trebalo da se desi. Ali jeste.
Ovo je prilično dobar svet. Drago mi je da smo ga spasili.
"Da li mi nedostaje akcija? Ponekad."
"Hoću li biti tu kad zatrebam Osvetnicima?"
"Naravno. Nikada im ne bih okrenuo leđa."
"Ali trenutno, jedini posao koji želim je da budem tata."
"Volim te, Kasi. Hvala što si moj heroj."
"I žao mi je što sam propustio nekoliko rođendana."
"A za vas ostalu decu... savet."
"Štitite malog čoveka. Pravite greške. Rizikujte."
"Jer ako me je nešto život naučio..."
"Uvek ima prostora za napredak."
Izvinite, to je moj telefon.
Zašto me zatvor zove?
Leng! -Ovde sam. -Hajde. Idemo.
Hajde.
Ćao. Je li ona dobro? Jesi li čula nešto? -Još ne. Ne.
Ćao, Houp. Ćao, tata. -Kasi. Šta se desilo? -Potpiši ovde.
Znaš, samo zatvorske stvari.
Vrati ga nazad. Znam da si to bila ti. -Siguran si?
Bilo je teško da se vidi kroz suzavac koji ste ispalili na mirne demonstrante.
Gde je? -Žao mi je. Mora da je ovo baš neprijatno za tebe.
Ali našla sam ovo.
Smanjila si policijski auto? Gde ti je bila pamet?
Šta je trebalo da uradim? Ignorišem?
Uklanjali su kamp za beskućnike usred noći.
Ne kažem da... -Kuda da idu?
Nisu oni krivi što su ostali bez domova u Blipu. -Znam to.
Niko nema para za najam sada, ukoliko nisi bogat.
Ne govorim ti šta da radiš. Samo kažem... -Govoriš joj.
Govoriš mi šta da radim. -Ne, radi šta hoćeš.
Predlažem drugi način da se to uradi. -Dobro. -Obećao sam tvojoj mami
da ćeš koristiti to kad je jedno od nas prisutno.
To je veoma opasna tehnologija. -Znam da je opasna.
Šta da su ti panduri oduzeli to? Šta da si ga izgubila? -Nisam izgubila odelo.
Imaš odelo? Stani, imaš odelo?
Umem da se čuvam, u redu? Veruj mi. Veoma sam dobra u tome.
Joj.
Nisam to mislila. Izvini. -Znam. U redu je.
Kapiram. Treba da imaš normalan život. -Tata, čovek obučen kao pčela
pokušao je da me ubije u mojoj sobi kad sam imala šest godina.
Nikad nisam imala normalan život.
Šta kažeš na malo muzike? -"I tada, sve što sam mogao da pomislim bilo je,
Kako me je Hulk pretvorio u bebu? Hoću li da budem beba zauvek?"
Jesam li ja Hulkova beba?" -Tata, slušaš sopstvenu knjigu?
"Ali ja sam bio spreman na sve."
Ne, to je samo radio. -Tata, isključi ga. -Baš je uvrnuto.
Nešto zeza ovo dugme. Neće da se isključi. -Rekla sam da ga isključiš.
Molim? Da pojačam? Dobro.
"Nedugo zatim, pojavio se rakun iz svemira."
"Nije znao kako se zovem.Bio sam srećan što sam upoznao rakuna koji priča."
Oprostite. -Hvala.
U redu.
Tvoja Nobelova nagrada je u pošti. -I treba. Upravo sam uštedeo 8 dolara.
Bože, divim ti se. -Hvala. -Nedostajalo mi je ovo.
Nema pice u kvantnom svetu? -Ne. Nema ništa.
Mama, možeš da pričaš o tome. Ako želiš.
Dušo, provela sam 30 godina tamo dole.
Hoću da živim sada.
Kasi, jesi li stekla nove prijatelje u ćuzi ovog puta? -Deko.
"Ovog puta"? Bio je i prošli put? -Prošli put jedva da se računa.
Nisam to znao. Zašto me nisi zvala? -Jer sam znala da ćeš ovako reagovati.
Izvukao bih te s mravima.
Znate šta? Porodični sastanak? Možemo li da imamo to?
Zar to nemamo sada? -Mislim za ovo.
To što nikome ne smeta ovo.
Hoćeš da pomogneš. Shvatam to, Kasi. Zaista. Ali neću da traćiš svoj život.
Barem ja i dalje pokušavam da uradim nešto sa svojim.
Ja sam bukvalno spasio svet. -Stvarno? Nikad to nisi spomenuo.
Narode, Skot je spasio svet. -Kako je bilo, Skote?
Treba da napišeš knjigu o tome. -Urnebesno.
Molim i drugi put što niste prah. -A šta sada radiš?
Potpisuješ knjige? Zar ti nisi tip koji je provalio u Vistakorp?
Zar nisi odleteo u Nemačku da se boriš protiv Kapetana Amerika na aerodromu?
Da se borim uz Kapetana Ameriku na aerodromu.
Ne bih se borio protiv njega. Nisam lud. -Ljudima i dalje treba pomoć, tata.
Barem mi pokušavamo da uradimo nešto bitno.
Ko to "vi"?
Čime se vas troje bavite? -Naukom.
S mravima. Mravljom naukom. -Ne verujem ti.
Pokaži mu.
Šta grade? Ti radiš ovo?
Ne, oni su stvorili vlastitu tehnologiju. Veoma pametni mravi.
Dok vas nije bilo pet godina, ja sam imala mnogo vremena.
Počela sam da čitam stare dnevnike deke Henka,
i mnogo me je zainteresovao kvantni svet i... -Kvantni svet?
Znam da svi imamo iskustvo s tim, i nisam htela nikoga da plašim,
ali pričali smo o tome. -Imala je neka pitanja.
Šta ja tu mogu ako inspirišem ljude.
Proučavala si kvantni svet?
Zašto me nisi pitala za to? -Pokušala sam, mama. Mnogo puta.
Nikad nisi htela da pričaš o tome. -Kasi je samo bila radoznala,
a mi smo joj dali neke smernice. -Ovo nije baš nauka o mravima, je li, Henri?
Znaš koliko je opasan kvantni svet. -Svi znamo, mama.
Niko neće da ide u kvantni svet. -Zato smo napravili ovo.
Poput satelita je za duboki svemir ili okean.
Ali kvantno.
Samo nam treba mapa.
I onda možemo proučavati i istraživati čitav kvantni svet.
Čak ni ne moramo da idemo.
Tvoja ćerka je napravila subatomski Habl teleskop u podrumu.
Da sam imala nešto ovakvo kad ste nestali,
mogla bih da vas nađem.
Čudesno je. Ostao sam bez reči.
Kako funkcioniše? -Poput dvosmernog radija koji smo nekad imali.
Šalješ signal odavde
a onda ovo prikuplja podatke, i šalje ih nazad. -Samo malo.
Šalješ signal dole u kvantni svet?
Da. -Ugasi to smesta. -Dženet... -Zašto bismo gasili... -Šta nije u redu?
Moraš da to ugasiš! -Prestani i reci nam šta nije u redu!
Dženet?
Trebalo je nešto da vam kažem...
Tata?
Ne! -Mama! -Ne!
Dođavola!
Tata?
Tata!
Kasi.
Tata. Tata. Hajde.
Dobro. -Jesi li dobro? -Da. Dobro sam.
Gde smo?
Mama! Tata! -Houp. Ovamo.
Jesi li dobro? -Trebalo bi da smo mrtvi. -Zašto nismo?
Ne znam.
Da li smo tamo gde mislim da jesmo? -Rekao bih da...
ali nije bilo ovako. Dženet! -Mama!
Dženet! -Mama!
Ne mrdajte.
Moramo da nađemo Skota i Kasi. Smesta.
Houp? Henk? Čujete li me?
Da li me neko čuje? -Bože.
U redu je. -Šta ćemo da radimo? -U redu je. Dobro smo.
Dobro smo. Sve će biti dobro. -Previše puta kažeš "dobro".
Dobro. U redu. Dobro. Zato što jesmo. Dobro smo. Fino smo.
Naći ćemo ih i otići ćemo kući.
U međuvremenu, osvrni se. Divno je. U redu? Napolju smo.
Kao da kampujemo. Mi volimo da kampujemo. -Nikad nismo kampovali.
Ali uvek smo pričali o tome.
Da li se to sunce pomera?
Nazad!
Bože. -Mislim da ovo nije sunce!
U redu je. -Tata! -Dušo, dobro je. I dalje je dobro.
Tata. Bože. -To je bilo čudno.
Trči.
Postoje kvantni ljudi u kvantnom svetu? -Da.
Nisam ni ja to znao.
Šta je to bilo tamo, mama? -Šta je onaj brod tražio?
Stišajte se. -Rekla si da ništa nema ovde dole.
Zašto nam nisi rekla za sve ovo? -Houp, objasniću sve, ali sad,
morate da mi verujete. -Onda me ubedi da ti verujemo!
Smirimo se, važi? Možemo razgovarati o ovome...
Nemamo vremena da razgovaramo, Henri. -Ne, moraš da nam kažeš šta je...
Zašto niste slušali? Rekla sam vam da se klonite ovog mesta.
Dženet, tako mi je žao.
Trebalo je da ti kažemo šta radimo. Nisam imao pojma. -Znam. To je...
Razgovaraćemo kasnije. Sad, moramo da se držimo zajedno. Naći ćemo Skota i Kasi
i idemo kući. Važi? -Važi? -Važi. -Dobro. Ne udaljavajte se.
Ovo je neverovatno. Proučavam kvantni svet godinama.
Zašto nisam video ništa od ovoga? -Nisi mogao da zaviriš dovoljno duboko.
Ne kroz Prazninu i Subatomski.
Postoje svetovi ovde... Svetovi unutar svetova.
Ovo je mesto izvan vremena i prostora.
Tajni univerzum ispod našeg.
Skloni ruke od mene!
Kasi?
Gde mi je ćerka?
Gde je ona? Kasi?
Gde mi je ćerka?
Kasi!
Tata! -Kasi! -Popij izlučevinu.
Šta?
Ja ću ovo da rešim.
Mama.
Je li to bilo prijateljsko ubadanje? -Našla sam nam prevoz.
Prijateljski je nastrojen. -Kakav prevoz.
Kaže čovek koji je izmislio letenje na leđima mrava. -Volim mrave.
I ja volim što ih ti voliš. Evo.
Ovo će nam pomoći da se uklopimo. -Kuda tačno idemo na ovome?
Nismo daleko od mog starog prijatelja.
Ako je neko čuo gde su Skot i Kasi...
To će biti on. -Posle tebe.
Penji se, Antmene.
Pustite me!
Ne znam šta govorite! Ne znam šta...
Ne!
Pij izlučevinu!
Zdravo. -Ćao. Jesi li popio izlučevinu?
Zašto mogu da te razumem? -Sjajno. To je zbog izlučevine.
Narode, upalilo je! Izlučevina je upalila!
Konačno možemo biti prijatelji. -Zdravo. Ja sam Veb.
Upravo si me pio. -Jesam... Šta?
Treba li ti još izlučevine? Evo. Mogu ti sipati izlučevinu kroz tvoj otvor.
Ne želim. -Velika rupa. Koliko rupa imaš?
Izvini. Je li to lično pitanje? Ja nemam nijednu rupu.
On se zove Skot Leng.
Ima sedam rupa.
Da, to je tačno. Otkud si znao to? -On je Kvaz. On je telepata.
Možeš da čitaš misli? -Da, i kamo sreće da ne mogu.
Svi su odvratni.
Možeš li prestati da misliš to? -Izvini.
Molim te, prestani. -Da mislim? -Da misliš to. -Trudim se.
Ne trudiš se. I ja mislim da izgledaš čudno.
Ne mislim da izgledaš čudno već baš kul.
Kamo sreće da moja glava sija. -Ne, ne misliš.
Znam da ne mislim to. Nervozan sam. To mi je samo izletelo.
Šta radiš ovde? -Jesi li špijun? -Šta? Ne, ne.
Treba da ga mučimo. -Narode. Ne, u redu je.
Nismo špijuni. On je moj tata.
Hvala. - Nema na čemu. -Onda ko je San Francisko?
To je odakle smo. -Mesto. -Šta je onda Zemlja?
To je takođe odakle smo. -Treba da ih mučimo.
Zašto uvek forsiraš to? Imamo drugih opcija.
Da li iz vaših rupa izlaze stvari, kao mleko, sok...
Veb, prestani da ih ispituješ za rupe. Neki od nas imaju rupe.
Šta radite ovde? Odakle ste? -Dobro. -Tamo gore.
Iznad ovog je drukčiji univerzum. -Zemlja. Velika Zemlja.
Ovo je veoma mala Zemlja. -Isti univerzum, ali veći.
Povećavam se. Smanjujem. Napisao sam knjigu o tome.
Ovo je kvantni svet. Moraš se smanjiti da dospeš ovde.
Smanjili smo se. Sad smo baš mali.
Mali smo sada. -Veće je tamo odakle smo.
Dobro, govore istinu. -Nebitno.
Došli ste odozgo.
Kao on.
Stoga, on vas lovi.
Uništiće svet da vas nađe.
Ko?
Osvajač.
Postoje bića ovde dole. Inteligentna bića.
Oduvek sam teoretisao da je to moguće, ali biti ovde...
u subatomskom univerzumu. Ovo menja sve što znamo o životu,
evoluciji, našeg mesta u galaksiji. Sveca mu!
Onaj lik izgleda kao brokoli.
Drži glavu dole.
Za mnom.
Popijte to. Odmah se vraćam.
Tražim Krajlara.
To si ti. -Nek to ostane među nama. I Krajlara.
Zdravo. Nisu mi poznate vaše navike i običaji,
ali pretpostavljam da imate piće koje me može napiti? -Naravno, gospodine.
Koja je tvoja priča onda?
Bože. -Skloni se. Vreme je.
Za mnom.
Ovuda.
Otkud znaš ovog tipa? -Moj stari prijatelj i borac za slobodu.
Molim, bila si borac za slobodu? -Ili terorista. Zavisi koga pitaš.
Ali, veruj mi, on može da pomogne.
Dženet Van Dajn?
Mislio sam da si mrtva. -Prošlo je mnogo vremena, Krajlare.
Zvanično, Lord Krajlar sada. Žestoko sam se borio protiv toga.
Zvuči veoma elitistički. Ti mora da si Henk.
Čuo sam štošta o tebi i tvojim mravima. Šta su inače mravi?
Imamo li ih ovde? -Ne bih rekao. Ne. -Šteta.
Houp. Ti mora da si Houp. Pričala je o tebi svakog dana.
To je čudno. Ona ništa nije pričala o tebi.
Ni ja ne bih pričao mom detetu.
Divlje stvari. -Smešno. -Koliko divlje? -Veoma divlje, Henri. Da.
Krajlare, treba nam tvoja pomoć.
Dženet, nakon svega što smo pregurali zajedno... Samo mi reci.
Reci mi, kako mogu da pomognem? Ali, da li je neko gladan? Ja jesam.
Momci... Sada.
Ništa ne znaju. Ni o čemu. -Onda ih vodite odavde.
Izvini. On je u pravu. Ne znam šta se dešava.
Samo pokušavamo da nađemo našu porodicu. Imate li mapu?
Samo želimo da odemo...
Stani. Ne pucaj. Oni su s nama.
Je li ta zgrada živa? -Vaše su mrtve?
Slušaj. Izvini. Samo želimo da odemo kući.
Barem vi i dalje imate dom.
Šta se desilo ovde? -Osvajač nam je spalio domove.
Naše priče. Sagradio je svoju citadelu na kostima naših ljudi.
Neki od nas su pobegli... Našli smo druge koji su pobegli.
Okupili smo one koje smo mogli, da se bore. Nikad nije bilo dovoljno.
Žao mi je. -Mi možemo da pomognemo.
Kasi... -Tata, ti si Osvetnik. Treba im pomoć.
Ne. Treba da te odvedem kući. -Zašto ne želiš da pomogneš?
Ništa ne znamo o ovom mestu. Čak ni kako vreme funkcioniše ovde.
Da li nas nema 10 sekundi? Ili nas nema 10 godina?
Pomisli na svoju mamu. Zamisli šta ona... -Ne koristi mamu kao izgovor.
Nije ti stalo. -Ne, stalo mi je. Znaš da želim pomoći. Stvarno.
Ali ovo nije naša borba.
Samo zato što se ovo tebi ne događa ne znači da se ne događa.
Da li bi me pogledala?
Razočarala se u tebe. -Shvatio sam to. Hvala. -Nema na čemu.
Razgovaraćemo o ovome kasnije. Sada, nađimo ostale.
Niko ne poznaje ovo mesto bolje od Dženet.
Šta si rekao? -Šta? -To ime. -Dženet Van Dajn.
Gde je ona? -To pokušavamo da saznamo. Znaš li je? -Znam je.
Ne bi trebalo da bude ovde.
Donesi turu blažeg pića, molim te. Da, hvala.
Ako niste pili ovo, nemojte, jedino ako želite da promenite život.
Krajlare, tražimo naše prijatelje.
Dvoje. Ljudi, kao mi. -Ljudi, to je ta reč.
Totalno sam zaboravio da se tako nazivate tamo gore. Ljudi.
Ti nisi čovek?
Tehnički ne, ali da. U onome što je bitno.
Ne!
Hajde da razgovaramo.
Šta je to što te dovodi kod nas, Dženet?
Ako se dobro sećam, otišla si. Napustila si sve nas.
S njim. -Dženet, o čemu on to priča?
Nisi im rekla za njega.
Jesi li rekla nešto o tome šta si radila ovde?
Koliko ljudi je umrlo zbog tebe?
Da li tvoja porodica uopšte zna ko si ti?
Tvoja mama je puna tajni. -Lažeš.
Lažem. Mnogo.
Ne za ovo.
Pusti ih neka idu.
On samo želi mene. -Ali ti želiš njih.
Stoga i oni idu.
Zajedno s ostalim tvojim prijateljima.
Čuo sam za njih. Ali i on je.
I poslao je Lovca. -Kakvog lovca?
Nije čovek. Nije mašina. Mehanizovani organizam konstruisan osnovno
za kokanje.
Gde su oni? -Nemam pojma. Mrtvi.
Verovatno mrtvi.
Ovo je tako tužno kad je sve ovo moglo da se izbegne, Dženet.
Samo mu daj to što želi.
Šta ti se desilo?
Borili smo se protiv njega.
On može biti veoma ubedljiv.
Hajde da ga posetimo.
Mislim da smo završili ovde.
Može li da nas onaj brod odveze odavde?
Pokrivaćeš me? -Uvek.
Henri, preuzmi kormilo. Upaliću ovo čudo na žice.
Gde su kontrole? -To su kontrole.
Šta koji đavo? -Sjajno ćeš se snaći. Kao da letiš biciklom.
Da li je bicikl živ?
Ruke, sve do kraja!
Kao kad puniš ćurku.
Stvarno, on? -Nekad je bio šarmantan. -Onaj tip?
Bila sam ovde dole 30 godina, Henri. Imala sam potrebe. -Bože.
Kapiram. I ja sam imao potrebe. -Bože!
Večerao sam s jednom osobom nekoliko puta. Zvala se Linda.
Nije išlo. -Šta nije valjalo? -Ona nije bila ti, dušo.
Ukrcajte sve u brodove. Odlazimo. -U redu.
I, Ksolume. -Ovde sam. -Odvedite ih što dalje odavde.
Zašto? -Šta? -Ako vi tražite Dženet, on traži vas.
Doveli ste ih pravo kod nas. -Hajde. -Povedite što više možete.
Mi ćemo ih zadržati.
Idi! Hajde! Požuri! Moramo da idemo!
Ulazite. Moramo da idemo. Smesta!
Bože!
Kasi, idemo!
Idite u utočište. Čekajte moju poruku.
Veb, odlazimo. -Ne. Ne, stani! -Kreći! -Svi moji prijatelji.
Predajte putnike. Osvajač će imati milosti. -Poznata mi je njegova milost.
Ostani ovde. Ja... Kasi?
Ne.
U redu je. Imam odelo. -Da, primetio sam. Jesi li dobro? -Da.
Vidi, zamah, u redu? Skoči, udari. Jedan potez. Skoči, udari.
Znam kako da radim to, tata. -Znaš? Stvarno? -Da.
Jer meni nije tako delovalo. -Zabrljala sam na tajmingu.
Skoči...
Ovako. Videla si šta sam uradio? -Ne. Ovoliko si mali.
Skakao sam i udarao.
Džentora, moramo da idemo.
Ulazite u brod!
Dobro došao nazad u kvantni svet, Skote.
Dugo čekam na ovo.
Šta? Je li neko tamo unutra? -O, da.
Sudbina kojoj ne možeš pobeći.
Naše sudbine su se stopile
još od dana kada smo se sreli.
Skot Leng. -Skloni se od nas! -Dan kada si me slomio.
Proterao me ovde dole. -Stani.
Daren?
Iznenađen si što me vidiš?
Da. -To je čovek pčela? To je čovek pčela? -Kasi.
Zamalo da te ne prepoznam. -Kako nisi mrtav?
Postao sam najmoćnije oružje.
To je ovo?
Vidi, Darene.
Daren je mrtav! Postoji samo MODOK!
I ne postoji mesto gde mi možeš pobeći, Skote. Ne od mene. Niti od njega.
On je budućnost.
On je prošlost. I sada mu trebaš samo ti.
Mama? Šta proganja Skota i Kasi?
Moramo da ih nađemo. -Prvo moram nešto da uradim. -Mogli bi da budu mrtvi!
Houp, molim te. -A ti još uvek skrivaš stvari od nas.
Pokušavam da vas zaštitim. -Od čega?
Koga se toliko plašiš?
Treći put u zatvoru?
Četvrti.
I opet Jovo nanovo.
Licem u lice.
To je lice.
Veliko lice. -Zašto si samo lebdeća glava?
Možda bi mogao da nam objasniš ovo, Darene.
Ostavio si Darena da umre u kvantnom svetu.
Ali Osvajač me je našao. Rekonstruisao me. Načinio me je najmoćnijim oružjem.
Mehanizovan organizam dizajniran osnovno za...
MODOK?
Kapiram. To je skraćenica. To je skraćenica.
Mehanizovan organizam dizajniran osnovno za kokanje.
Zapravo, to je MODOZK.
Mislio si da me više nećeš videti. -Tek sada primećujem bebeće noge.
To nisu bebeće noge. -Pomalo ličiš na Bjorn.
Misliš da si mnogo pametan. Skot Leng, čovek koji mi je sve oduzeo.
Koji mi je ukrao čitav život. Ali uspeo sam. Imam te ovde.
Pronašao sam tvoj signal, Kasi.
Hvala za to. Ne bih to mogao bez tebe.
Gledaš u slobodnog čoveka.
Ovde sam postigao mnogo više nego što možeš da zamisliš.
Sve za njega.
Nisam samo ja bila zaglavila u kvantnom svetu.
Kakvo je ovo mesto?
Rekao je da je putnik. Naučnik koji je skrenuo s kursa i srušio se.
Imao je brod, kakav nikad nisam videla.
Brod koji je mogao da putuje kroz Multiverzum. -Multiverzum?
Alternativne dimenzije? Paralelne stvarnosti?
Nisam verovala u to isprva.
Ali to je stvarno.
Kao što smo teoretisali.
Može li ovo da nas odvede kući?
Može da te odvede bilo kuda.
Nikad nisam srela nekog poput njega.
Delovao je tako... izgubljeno.
Valjda smo oboje bili. Ali imali smo izlaz.
Pokušali smo sve da ponovo napunimo energetsko jezgro njegovog broda.
Ništa nije upalilo.
Ali posle toliko mnogo toliko godina sama, bilo je lepo imati prijatelja.
Slagala sam Houp.
Rekla sam joj da ću doći kući.
Mogu da je vidim kod vrata.
Čeka me.
Poslednje što sam uradila...
bilo je da je slažem.
Mislila sam da ću imati više vremena.
Mogu da ti dam to.
Vreme.
Nije to što misliš.
Ono je kavez.
I čini sve što može da te slomi.
Tek kad ga se oslobodiš vidiš...
koliko beznačajno je oduvek bilo.
Otići ćemo odavde.
Ona će otvoriti vrata...
i ti ćeš biti tamo.
Obećavam.
Bacimo se na posao. -Dobro.
Dugo je trebalo, ali uspeli smo.
Vratili smo ga u život.
Hajdemo kući.
Njegov brod je bio neurokinetički.
Povezan s njegovim mislima.
Kad sam ga dodirnula...
videla sam njegov um.
Osetila sam...
šta je radio.
Čitavi svetovi... Čitave vremenske linije...
Nema ih više, kao da nikad nisu ni postojali.
Dženet?
Možemo da idemo.
Sada.
Ko je Kang?
Ko treba da budem.
On se nije srušio ovde. Bio je proteran ovde.
Izvan prostora i vremena.
Na jedino mesto koje je moglo da ga zadrži.
Proteran? Od strane koga? -Ne znam.
Ali sabotirali su mu brod.
I zarobili ga ovde.
I zbog mene...
on se oslobađao. -Dženet?
Ne prilazi.
Spasila si mi život.
Dao sam obećanje.
Dozvoli mi da te odvedem kući.
A onda?
Šta ćeš da radiš?
Pobediću.
Rekao sam ti da vreme nije ono što misliš.
Mogu napraviti da je nikad nisi napustila.
Houp će otvoriti vrata...
i ti ćeš biti tamo. -A koliko svetova će umreti...
ako se ti oslobodiš?
Tvoj neće.
Ona nikad neće saznati.
Zar ne želiš da vidiš svoju ćerku opet?
Ne mogu ti dozvoliti da odeš.
Zašto misliš da me možeš zaustaviti?
Daj mi to, Dženet.
Daj mi to! -Nisam mogla da ga pobedim. Bio je previše moćan.
Šta si uradila?
Žao mi je, Houp.
Ne!
Raznela sam mu jezgro. Odsekla sam ga od vremena.
I zarobila sam oboje ovde dole zauvek.
Ali vratila sam mu dovoljno. Sad kad je opet imao svoje odelo...
Postao je ono što je oduvek bio.
Osvajač. Ima oružje i tehnologiju
vekovima napredniju nego što možemo da sanjamo.
Uzeo je svoj zatvor i pretvorio ga u svoje carstvo.
Godinama sam se borila, bežala i skrivala od njega.
A onda si me ti spasio.
Doveo si me kući.
Ali nisam to zaslužila.
Pustila sam čudovište na ovo mesto i pobegla.
Dženet, nisi mogla da znaš.
Izvini što ti nisam rekla.
Samo sam htela da zaboravim.
Samo sam htela da ti budem mama opet.
Žao mi je što si morala da prolaziš kroz sve to sama.
Ali nisi sama sada.
Zaustavićemo ga zajedno. -On traži jezgro.
Ali potrebne su mu Pimove čestice da dođe do njega.
Ako on ima Skota i Kasi, ima i Pimove čestice.
I početnu prednost. -Upravo tako. -Moramo da odemo odavde. -Houp.
On ne može da ode.
Ti si zanimljiv čovek...
Skote Leng.
Ne znam ko si, ali napravio si veliku grešku. U redu?
Ja sam Osvetnik. Pozvao sam ostale Osvetnike... -Ti si Osvetnik?
Jesam li vas već ubijao?
Šta? -Posle nekog vremena svi mi izgledaju isto.
Nisi ti valjda onaj s čekićem? -Ne, to je Tor.
Mešaju nas često. Sličan stas. Ko si ti?
Samo čovek koji je izgubio mnogo vremena. Kao ti.
Ali možemo pomoći jedan drugome oko toga.
MODOK mi kaže da si dobar lopov. -Da, ukrao je nešto od mene.
Ne pričaj kad sam ja prisutan.
Moram reći da je Dženet bila mnogo korisnija.
I ti znaš Dženet? Da li svi ovde dole znaju Dženet?
Nije vam rekla za mene?
Pretpostavljam da to nije iznenađenje.
Dženet je ukrala nešto od mene.
Mogućnost da odem odavde.
I jedino ti možeš da mi vratiš to nazad. -A zašto bih to uradio?
Jer ti želiš da odeš odavde.
I ja moram da odem odavde.
Jer znam kako se ovo završava. -Kako se šta završava?
Sve ovo.
Ja ne živim u sekvencionoj vremenskoj liniji.
I vremenom, teško je ne skočiti na kraj.
Ako želite da sprečite ono što dolazi...
A verujte mi... želite.
Ja sam vam jedina mogućnost. -Šta dolazi?
Ja.
Mnogo mene.
Prognali su me, ovde dole.
Boje me se.
Ali ja sam čovek koji vas može odvesti kući.
Jesmo li se dogovorili?
Ne, mislim da nismo.
Tata! -Da ti olakšam ovo. Donećeš mi to što mi treba
ili ću da ti ubijem ćerku pred tvojim očima,
onda ću da te nateram da proživljavaš taj trenutak iznova i iznova u vremenu,
beskonačno, dok me ne budeš preklinjao da te ubijem.
Da li se razumemo?
Ne radi to.
Ja sam čovek koji voli da ga razumeju.
Tata. Ne slušaj ga.
Ne! Možemo da razgovaramo o tome. -Ne radi to!
Stvarno bi trebalo da uradiš to. -Molim te.
To je moja ćerka, molim te. -Želiš li da ona živi ili da umre?
Molim te! -Misliš da lažem? Da li ti izgledam kao lažov?
Prestani! Uradiću to. Samo je pusti.
Pusti je!
Nisi mi ravan.
Antmene.
Budi srećan što mi trebaš.
Nemoj više da je diraš. -Onda mi daj to što mi treba.
Gde je to?
Šta je to? -To je jezgro multiverzumskog motora.
Izvor energije koji može da te odvede bilo gde u prostoru i vremenu.
Onda ga je Dženet raznela.
To je u onome? -To je ono. I moramo doći do centra.
To je dobro znati.
Moraćeš da se smanjiš i da prođeš kroz oko oluje.
Kad uđeš unutra, nađi jezgro i smanji ga.
Kako izgleda? Kad kradem nešto, obično znam šta kradem.
Znaćeš kad ga vidiš. -Uđi i izađi što brže možeš.
Što si duže tamo, luđi ćeš postajati.
Bolje požuri. -Tata!
Žao mi je. Za sve ovo sam ja kriva.
Ne. -Zabrljala sam.
Kasi. Čitav moj život se desio zato što sam zabrljao.
Jedino što nisam zabrljao si ti.
Tata! -U redu je.
Volim te, mrvice. -Volim i ja tebe.
Dobro. Ušao sam.
Darene, čuješ li me? Darene?
MODOK, čuješ li me? -Šta? -Ušao sam. -Dobro.
Dobro. Šta da radim? Koji je plan?
Nemoj da umreš? -Hvala. Od velike si pomoći, MODOK.
Vidiš li ga?
Da. Vidim ga.
Ulazim.
Šta koji đavo? -Šta koji đavo? -Šta koji đavo?
Rekao sam ti, Skote. Ulazak je bio tek početak. -Nisi to rekao.
Zašto gledam u svog dvojnika? -Ja nisam tvoj dvojnik. Ti si moj dvojnik.
Izašao si... Zašto gledam u svog dvojnika?
Gledaš u verovatnost tvog dvojnika.
Ti si u Oluji verovatnosti. -Šta to znači?
Ne znaš? -Zašto bih znao? -Jer si me ti smestio ovde.
Dakle, ja sam pravi, a? -Ne. Nisam to rekao.
Šta koji đavo? -Šta koji đavo? -Šta koji đavo? -Šta koji đavo?
Stanite. -Šta koji đavo? -Šta koji đavo? -Šta je ovo mesto?
Oluja verovatnosti. Sve odluke koje si mogao doneti, koegzistiraju.
Šta kaže? Šta kaže? -Ti si u Šredingerovoj kutiji. I ti si mačka.
To nema logike. -Shvatam. -Niko ni makac! U redu? Niko ni makac!
Zašto bismo te poslušali? Ti nisi čak ni pravi.
Šta koji đavo? -Jesam li ja pravi?
Ja sam pravi! -Šta koji đavo? -Šta koji đavo? Ja sam pravi.
Momci. Smirite se. Polako. Dišite.
Rešićemo ovo. Zajedno. -Ko si ti? -Zašto si tako obučen?
Jer radim u Baskin-Robinsu. Ovo mi je uniforma.
Ovo je normalna odeća. Zašto ste vi tako obučeni?
Imaš li sladoled? -Dosta! Uradimo ovo!
Svi ćemo da umremo.
Čekajte. Čekajte! Ne! Ne! Čekajte! Ne!
Imam Skotov signal.
S puta! -Mama! -Šta to radiš? -Šta je ovo?
Ne gledaj u njih. One su samo verovatnosti.
One nisu ti. -Skote, gde si?
Zašto sam ovde? -Ne brini. Uspeće ovog puta.
Šta to... Čekaj, ne. Stani! Ne! -Mogu ja ovo, momci.
Mogu ja ovo!
Skote, gde si? Skote!
Gde si, Skote?
Ne mogu da dišem. -To je moj vrat.
Prestani da me šutiraš!
Moja leđa! -Svi ćemo da umremo!
Tata.
Vrati se. Tata, ako možeš da me čuješ,
vrati se. Samo se vrati.
Ne odustaj. -Hajde. -Tata, vrati se još jednom. -Hajde.
Potrebni smo joj. -Molim te. -Da, hajde. -Vrati se.
Potrebni smo joj. Uradimo to zajedno. Podignite ga! -Uhvatite ga!
Idemo. -Hajde, podignite ga! -Da!
Imam te! Idi. -Hajde. Tako je.
Hajde! -Gurajte ga uvis!
Hajde, radimo to za Kasi! Momci, idemo! Svi zajedno!
Šta to radiš? Kako možeš to da radiš? -Reći ću ti kako.
Svi želimo isto.
Stižem, Kasi.
Idi po nju, druže.
Ljudi, idemo!
Hajde!
Hajde, bliže. -Podignite ga više. -Držite se, momci.
Pažljivo. Mirno, mirno.
Mirno. Tako je. -Idemo.
Šta?
Ne. -Šta se desilo? Je li upalilo? -Izvini, druže! -Ne.
Houp, jesi li ti prava? -Jesam. -Onda uradimo ovo.
Spreman? -Spreman.
Hajde. Moramo da maknemo to čudo odavde. -Ne, ne. Stani.
On ima Kasi. -Šta? -Skote. -Dženet. -Daj mi to.
Moramo da idemo odmah. -Ne. On ima Kasi.
Spasićemo je. Obećavam ti da ćemo je spasiti...
ali ne smeš da mu daš to. -Ja joj ne bih verovao.
Dženet ima običaj...
da se predomišlja.
Zdravo, šećeru.
Onda...
Šta si odlučio, Skote?
Vidi, vidi.
To je moj stari mentor.
Ćao, Henk.
Darene? -Nisi očekivao da vidiš svog štićenika opet nakon toliko...
Sveca mu, Darene. Šta ti se desilo? -Ja sam najmoćnije oružje!
Treba li da ga uzmem? -Gde mi je ćerka?
Skote. Nemoj. -Imali smo dogovor.
Biće joj dobro bez tebe.
Zbogom, Henk.
Henri.
Ostavila si me ovde da umrem.
Da vidimo kako im ide.
Šta si videla?
Nismo imali prilike da popričamo o tome prošli put.
Ali oduvek sam se pitao.
Kad si dodirnula moj um...
Šta si videla? -Čudovište...
koje misli da je bog. -Kad budeš mogla da vidiš vreme kao ja...
ne možeš to ignorisati. -A ti si jedini koji to vidi?
Ja jedini vidim da je razbijeno.
A ko ga je razbio?
Ja. Svaka moja verzija.
Moje varijante. Kroz Multiverzum.
Igrali su se s vremenom, poput dece.
Ali ja sam video kako se završava to.
Video sam kako se njihov haos...
širi kroz realnosti.
Univerzumi se sudaraju.
Beskonačni upadi. Video sam Multiverzum.
I on je umirao.
Sve zbog njih.
Pa sam preuzeo kontrolu. -Započeo si rat, hoćeš reći.
A sad ćeš zbrisati svaki univerzum koji ti predstavlja pretnju.
To čudovišta rade. -To osvajači rade.
Spaljuju slomljen svet.
I stvaraju novi. -Nije ti bitno da spasiš bilo šta i bilo koga.
Ti samo želiš osvetu jer su te pobedili.
Jer si izgubio. -Izgubio sam.
Nemaš pojma šta sam izgubio.
I eliminisaću ih iz vremena zbog onoga što su mi učinili.
Zbrisaćeš cele vremenske linije.
Pobićeš bilione ljudi.
Kamo sreće da je to bitno, Dženet.
Bože. Šta ja to radim?
Šta?
Henk!
Jesu li ovo tvoji mravi? Sa mravlje farme? -Da, Skote, to su moji mravi.
Kako si ih našao ovde dole?
Detektovao sam čudne signale otkako smo se srušili.
Prvo sam mislio da je to možda bila greška. Neka vrsta smetnje.
Šta je to?
Ali nije. To su bili mravi.
Pokušavali su da se povežu sve vreme.
Očigledno su prošli kroz nekakvu vremensku dilataciju.
Proživeli su hiljade godina u jednom danu,
šireći svoje znanje, nauku,
postajući napredniji nego što sam mogao zamisliti. Nisam ih ja našao.
Oni su našli mene.
Rekao sam ti da su pametni.
Već su stvorili nešto nalik tehnokratskoj civilizaciji Klase-Dva.
Znam da je socijalizam zapaljiva reč,
ali mogli bismo mnogo da naučimo od ovih... -Tata.
Da, to su moji mravi. I mravi ne odustaju. -Briga me ko je ovaj tip.
Briga me šta on može. Idem po Kasi.
Kako da izjednačimo šanse protiv Kanga?
Imamo neke ideje. -Šta imaš na umu?
Kao što je veliki pisac jednom napisao...
"Uvek ima prostora za napredak."
Pročitao si moju knjigu. -Do poslednje reči.
Hajde. Bacimo se na posao.
Žao mi je. To je verovatno bilo zastrašujuće. -Šta radiš ovde?
Spasavam te. -Kako? -To je dobro pitanje.
Da li ovo čudo ima ključ? Ili karticu? Kao ključ za sobu?
Znaš, kao...
Sranje!
Skoči i udari.
Džentora. Izvini što su zbog mene nastradali tvoji ljudi.
Kako mogu da pomognem?
Vratimo im milo za drago. -Dovraga, kako si kul. -Imaš li plan?
Moj plan je bio da te oslobodim. Imaš li ti plan?
Moramo poslati poruku svakome ko može još da se bori.
Osloboditi naše ljude iz ćelija ispod i pokrenuti kontraofanzivu iznutra.
Da, imaš plan. Kako da pošaljemo poruku? -Za mnom. -Dobro. Super.
Izgradio sam carstvo ovde dole, Dženet.
I vodim ga sa sobom.
Trebalo je da me pustiš da odem kad si imala priliku.
Istorija nije zapisana.
Iskovana je. Danas, uzdižemo se.
Iz ove tvrđave, osvetiću se onima koji su me proterali.
Danas ćemo pokoriti večnost.
A dinastija Kang će...
Alo? Da li ovo radi? -Kasi? -Ne znam da li ovo radi.
Dobro. Mislim da emitujemo. -Ja ću ih zadržati. Pošalji poruku.
Mislila sam da ćeš ti poslati poruku.
Smesta! -Unutra smo. Provalili smo u toranj. I ja sam sa Džentorom.
On nije nepobediv.
Znam da možda deluje da je prekasno
jer dosad smo samo gubili. Ali porodica koju sam izgubila...
naučila me je da nastavim da se borim. I da su oni ovde, i oni bi.
Moramo da štitimo malog čoveka. Moj tata me je naučio to.
Jer kad je ljudima bila potrebna pomoć, on to nije ignorisao.
A nećemo ni mi.
Moramo da idemo! -Dođite do tornja! Uzvratite!
Znam da ste čekali. Sad je vreme za napad.
On zna da ne može sve nas da sredi. Dođite... -Kasi.
Mislim da sam našla signal. Mora da je i mama tamo. -Idemo. -Ja ću da vozim.
Nađi Lengovu ćerku.
Ubij je.
Idemo! Ako želite da se borite, za mnom!
Gotovo je, Kasi. -Oslobodi ostale. Idite!
Videće nas da dolazimo. -Da. Postaraću se za to.
Započni lansiranje.
Tvoj tata nije ovde, Kasi, ali valjda to nije veliko iznenađenje.
Kang! Imali smo dogovor.
Odveo si mi ćerku!
Sveca mu. To je veliko.
Slagao si me!
Mi držimo reč.
Bez toga, mi smo ništa!
Srušite ga. -Da, gospodine.
Nastavi. Ja ću da se pobrinem za njih.
Hajde!
Ima ih tako mnogo! -Skote! Ne mogu da ih zadržim.
Došli su.
Bravo, Kasi!
To! -Hajde! Idemo!
Revolucija!
Spalite sve. -Borite se!
U zaklon! Zalegni dole!
Koja je šifra za most? -Pre ću da umrem. -Jedan, osam, jedan, četiri, sedam.
Dođavola!
Trebaće ti ovo.
Zdravo. -Ovo je naš dom! Vratimo ga nazad!
Ne!
Imam rupe.
Imam rupe!
Nisam znao da može to.
Kang! Gde je ona? -Lansirajte smesta!
Šta je to? -On beži. -Ne, neće.
Držite ga podalje od prstenova.
Tata!
Tata, stižem!
Tata!
Nemaš kuda da bežiš.
Nek ovo upali, molim te.
Kuda si pošla? Borimo se.
Misliš da je ovo gotovo? Hajde! Borimo se. -Darene, prestani...
da pokušavaš da budeš šta god da je ovo.
Ne znam šta da budem.
Reci mi šta da budem. -Ne znam. Samo nemoj da budeš kreten.
Prekasno je. Pogledaj me.
Ja sam veliki kreten. -Nikad nije prekasno da prestaneš da budeš kreten.
Moramo da ga zaustavimo.
Imam ideju.
Spreman? -Verovatno ne.
Jedan, dva, tri. Sada!
Tata! -Kasi?
Ogromna si. -Ogromna sam.
Volim te, mrvice. -Volim i ja tebe. -Tako sam ponosan na tebe.
Imam osećaj kao da grlim Godzilu. -Znam. Baš je kul osećaj.
Znam, zar ne? -Tako sam gladna. -Da, dešava se.
Mogla bih da pojedem sve. -Sve. Znam.
Ali stvarno želim limetu. -Da? Citrus? Čudno je. Znam. -Citrus.
To je...
Zauzmite toranj!
Gotovo je.
I dalje ne shvataš.
Nikad nije gotovo.
Moramo da idemo smesta. -Ne. -Hajde. -Ne! -Znam, ali moramo da idemo.
Ne! -Hajde.
Kučkin...
Bože. -Skote. Hajde.
Mislite da je ovo nešto novo za mene?
Znate li koliko sam pobuna ugušio?
Ne, ne. -Koliko svetova sam pokorio?
Koliko Osvetnika sam ubio? I vi mislite da možete da me pobedite? Ja sam Kang!
Vi... Vi razgovarate s mravima.
Moje ime je Daren...
i ja nisam kreten!
Izvinjavam se što kasnim.
Mnogo mrava. -Ti si ovo uradio?
Bila si u pravu za mene, Kasi.
Darene.
Jesi li dobro?
Verovatno ne. -Darene? -Ćao, Houp.
Promenila si frizuru.
Šta se dođavola desilo? -Da. Ne...
To je komplikovano. Pričaću ti kasnije. To je bilo... Ne znam šta da kažem.
Hvala, Skote. Uvek si mi bio brat.
Stvarno?
Jesam.
I barem sam umro...
kao Osvetnik.
Da. -Jesi. -Da. Ti si Osvetnik.
Štošta se desilo danas. -Henri? -Dženet?
Mama, gde si? -U tornju. Mislim da nam mogu dati još jednu šansu.
Ali nemamo mnogo vremena. Ako želimo da odemo kući,
moramo otići smesta. -Mi ćemo dovršiti ovo.
Hvala. -Hvala.
Hajde! Idemo! -U redu. Srećno. Hajde.
Hvala, druže.
Uspela si.
Idemo kući.
Gde je Skot? -Bio je tačno iza mene.
Nije trebalo da se mešaš. -Nikad mi to nije išlo.
A ti nećeš pobeći.
Hoću da upamtiš.
Mogao si da odeš kući.
Mogao si da vidiš svoju ćerku opet.
Ali ti si mislio da možeš pobediti.
Ne moram da pobedim.
Samo obojica moramo da izgubimo.
Tata!
Gde... Gde je ona? Da li je ona.. -Ne, dobro je. -Gde je?
Dobro je. Skote, svi su dobro. -Bezbedna je?
Uspeo si.
Izvini. -Ne, ne. Ne, ne puštaj me.
Ne puštaj me. Nikad me ne puštaj.
Imam te.
Vratila si se.
Volim te, Houp.
Volim i ja tebe, Skote.
Hajdemo kući.
Kod kuće je dobro.
Moj život nema logike.
Postavljao sam sebi mnoga pitanja u vezi s tim.
"Skote, upravo si spasio kvantni svet sa svojom porodicom
i pio tipa bez rupa."
"Zašto ti se ovakve stvari stalno dešavaju?"
"To nema nikakve logike." Ali znate šta?
Ko je rekao da život ima logike?
Rubine! -Ti si buba! Pogrešio sam. Ti si druga buba.
Ti si čovek buba. Povećavaš se i smanjuješ kao velika buba!
U pravu si. To sam ja. Samo kafu, molim. -Dvanaest dolara.
Dvanaest! Nekad sam se pitao da li je ovo poglavlje u mom životu završeno,
ali kao što me je Kasi podsetila, "Uvek ima neko kome možeš pomoći."
Zbog tebe sam se vratio iz poslastičarske penzije.
SREĆAN ROĐENDAN KASI
Ti si ovo napravio? -Da! Obično ne pravim torte. -Znam.
Ovo je prva koju sam napravio još od 1997. -Pravi si umetnik.
Ovo je bila prilično burna avantura.
Jednog dana dobiješ otkaz u Baskin-Robinsu,
sledećeg pobediš kralja koji putuje kroz prostor i vreme.
Pobedili smo ga, zar ne?
Da, tako je bilo. Hteo je da pobegne i nije uspeo.
Mislim. Ali takođe je rekao da nešto loše dolazi...
i da će svi umreti ako on ne pobegne.
Stani. Da li sam ja to sve ubio?
Da li će svi da umru zbog mene? Moj bože. Moj... Šta sam uradio?
Šta sam uradio?
Znate šta? Verovatno je u redu. Kao što sam rekao, život nema logike,
stoga možda treba da prestaneš postavljati tolika pitanja, Skote.
Ne razmišljaj previše o tome.
Iznenađenje! -Srećan rođendan.
Nije mi rođendan. -Znam. Ali propustio sam nekoliko.
Ovo je dobro. Svi smo zajedno. Ti si dobro.
Sve je verovatno u redu. Kang je mrtav. Ti si to uradio.
Ne moraš više da brineš zbog tog tipa. -Hvala.
Srećan lažni rođendan, Kasi.
Preveo: Bambula
IMA JOŠ...
Znači, proterani je mrtav.
Siguran si da je mrtav? -Da to nije tačno, ne bih vas zvao.
Mora da te stvarno izjeda to što ga ti nisi ubio. -Niko od nas...
nije ga ubio.
Oni su. Oni počinju da dodiruju Multiverzum.
I ako im dozvolimo, uzeće...
sve što smo izgradili.
Stoga prestanimo da traćimo vreme.
Kasnimo.
Koliko si pozvao? -Sve nas.
I IMA JOŠ...
Vreme je sve.
Ono oblikuje naše živote.
Ali, možda, mi možemo oblikovati...
njega. -To je on.
Šta? Predstavio si ga da je zastrašujuć.
On je.
KANG ĆE SE VRATITI