Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EXPOSED
Fem, fire ...
... tre, to ...
"Min mor, kvinnen med glatt ansikt, mørke øyne og dekket hår.
Hun gikk i mitt lands gater i 30 år.
Hun passer sine egne og andres barn.
Astronauter som henne er født på Månen.
Frankrike ble valgt for henne, men Frankrike valgte ikke henne.
Republikken er ikke udelelig.
Mor er et regnestykke. Og jeg er det som ikke går opp."
Det er dine ord, Karim, tatt fra boken din, "Landing".
Mitt første spørsmål til deg er kanskje litt naivt, men ...
Hva syns din mor om boken?
Mor er en beskjeden kvinne, som sjelden viser følelser.
Livet har lært henne å være diskret, som hun sier.
- Jeg håper hun er stolt av den. - Hun er nok stolt av deg.
Ikke bare av meg. Jeg håper hun er stolt av sin egen reise.
Hun har gjenvunnet makten over sin egen historie.
Du beskriver fint hennes personlige reise, -
- særlig å komme tilbake til Algerie da din bestefar døde.
Det var ditt første besøk i landet. Hva opplevde du der?
Bevegelse, vil jeg si.
Mor kom til Bagnolet som veldig ung. Jeg er født der.
Her i Frankrike har vi vært fastfrosset geografisk og sosialt.
I Algerie fikk jeg muligheten til bevegelse.
Takk. Det er historien til mor og alle usynlige algeriske kvinner.
Et innblikk i forstadslivet. Les den.
- Den neste boken jeg vil lese. - Boken din vekker overklassen.
Din historie er vår. Takk for at du fant de rette ordene.
Vi inviterer en rekke forfattere til et ukentlig kulturinnslag.
- Er du interessert? - Jeg er travel, men hvorfor ikke?
- Fint. Da snakkes vi, hva? - Gjerne.
En rask selfie?
Karim D, en forfatter er født!
- Vreden din er sunn. - Du var dritgod på TV.
"Karim D var en stor suksess på landsdekkende TV."
- #karimd #CAPStv. - Legg til #stolthet.
"Landing" er boka vi trenger nå. En intens mor-sønn-fortelling.
- Takk for "Landing", og CAPStv. - Et studie av fransk immigrasjon.
Sterkere enn noe essay viser boken kolonitidens skade.
Du er vår stemme, Karim. Takk.
Det er en viss poesi over kalasjnikovgeværets larm
#TerroriParis #IS
- Min lille Karim. - Det føltes som tre stive timer!
- Virkelig skarp og relevant. - Mener du det?
- Her. - Takk.
Det er magisk. Hør her.
"Jeg leste Karim D's fine bok og drømmer nå om å motta den igjen."
Jeg elsker det.
Emneknagg #karimdlanding er på topp fem.
Har du planlagt PR for boken på din webtvkanal?
Det kan tiltrekke en ny målgruppe.
- Jeg vet ikke helt... - Jo.
Det er interessant å tiltrekke unge lesere.
Det er ikke god stil å promotere seg selv på den plattformen.
Sant nok. Du har rett. Dårlig forslag.
Jeg må videre.
Bilen din venter. Ikke ta med en hel gjeng.
- Bli med, hvis du er bekymret. - Jeg må kjøle ned fanklubben din.
En svart Mercedes. Thierry. Fem minutter.
- Skynd deg. Det er viktig. - Vi ses.
Karim, du var dritkul på TV! Vi elsker deg! Vi er stolte av deg!
Broren min er suveren. På laget er han nummer en.
Og alle, selv i Kina, vil snakke med Karim.
Karim skaper debatt og rusker opp som få, og hele Frankrike biter på.
- Hvem? - Karim!
God kveld.
- Var du på TV nylig? - Ja. Forord med Eva Louise.
- Om en bok? - Ja, den kom ut for to uker siden.
Jeg leser ikke så mye.
- Jeg har en webtvkanal også. - Har jeg sett videoene dine?
Kanskje den med innenriksministeren. Den fikk mange visninger.
Der hvor han går berserk mot journalisten?
- Ja, jeg er journalisten. - Nei ...!
Har du hørt det ble brukt i en rap?
"Hold kjeft, jeg er minister. Jeg sitter i regjeringen!"
Ingen fest på meg i kveld. Elsker deg.
Unnskyld, jeg må ringe noen.
- Hei, det er meg. - Du var dritgod. Klar tale.
- Jeg er stolt av deg. - Det forstår jeg godt.
- Beklager at jeg ikke blir med. - Kom. Jeg trenger deg.
Du blir opptatt, og jeg kjeder ræva av meg.
Tøys. Jeg vil veldig gjerne ha deg med.
- Og se deg breie deg hele kvelden? - Pleier jeg å gjøre det?
- Jeg er for opptatt med oppgaven. - Okay, det forstår jeg.
- Kommer du etterpå? - Ja. Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også. Vi ses.
- 50 venner av meg følger deg. - Gjør du?
Jeg har ikke tid, men du kan skrive om meg.
Jeg kjører om kvelden og starter firma om dagen.
Jeg tjener penger, mann!
- Alt vel? - Ja. Hva med deg?
Hei.
Bravo!
- De fikk den perfekte gjesten i deg. - Du var bare sykt god!
- Pass på så dere ikke knuser ham. - Genialt!
Vil du ha en drink? Du var kjempeflink.
- Nå? - Jeg er helt knust.
- Rolig, det gikk virkelig bra. - Vil du ha en drink?
- Vi må videre. - En enkelt.
- En, og så avsted. - Skål.
- Bli med oss. - Jeg skal skrive ferdig samlingen.
Den handler bare om deg.
Du er misunnelig! Blokker henne.
- Jeg spanderer. - Vi ses etterpå.
- Hei, venner. - Hei, hei!
Sommerferie i Auschwitz. Det er fortsatt plass på toget.
#franskejøder #sekularisme
Der har vi ham!
Kom.
- Er du glad og fornøyd? - Ja.
- Gratulerer med et flott intervju. - Takk.
Jeg presenterer deg.
Husker du Claude?
- Takk for romanen din. - Takk selv.
Kan jeg ta en selfie med deg?
- Tusen takk, og gratulerer. - Vi ses senere, Karim.
- Takk. - Takk selv.
- Til? - Marie-Pierre.
Det gis ut mange nye bøker.
Blant de nyutkomne er Karims en av de beste.
Jeg er enig, men det er hard konkurranse.
Det er veldig bra, men Karim skriver autofiksjon blottet for narsissisme.
Det rører meg. Og leserne.
- Takk, sjef. - Ja da, bare gjør narr av meg.
- Vi ses. - Vi ses.
Hei.
Har du det bra? Flott.
- Hei, Gilles. - Hvordan går det?
- Det går bra. - Kult intervju.
Du får ikke tid til ferie med så mye PR. Vil du fortsatt signere bøker?
En tur rundt på alle stormagasiner.
- Og en ny presseforespørsel. - Vi trykker nytt opplag på 15 000.
Og utlandet rører på seg: England, Tyskland, Italia ...
Du er i superligaen. Kan du henge med?
- Nei. - Det skal nok gå bra.
Kan man voldta innenriksministeren i ræva med en kølle?
#enomgangen #politivold
Der er de.
- Her er han. - God kveld.
- Kjenner du Tania Delcour? - Ja. Jeg har dyp respekt.
Ikke overdriv nå. Du er den nye Messias i kveld.
- Boken din er veldig sterk. - Takk.
- Tania vil kjøpe filmrettighetene. - Slike bøker er sjeldne.
Boken din rørte meg virkelig. Du har en veldig skarp og presis penn.
Jeg blir målløs. Det vil glede meg hvis du kjøper rettighetene.
Jeg har faktisk et tilbud til deg. Vil du regissere filmen?
- Nå er jeg jo ikke regissør ... - Sant nok.
Men du sa ikke nei.
Det pleier jeg ikke å gjøre, men jeg har på følelsen -
- at ingen kan overføre den til lerretet bedre enn deg.
Jeg vet ikke. Du tok meg på sengen.
Kanskje jeg ikke vil bearbeide min egen bok.
Eller finne en til å spille mor.
- Jeg forstår. - Tenk på det.
- Vi tar en prat over en lunsj. - Gjerne.
- Jeg sender kontaktinfo. - Perfekt.
La oss prøve å gjøre det denne uken. Du kan også bli med, Nicolas.
God kveld. Går det bra?
- Får jeg låne ham et øyeblikk? - Selvfølgelig.
- Bransjefester er ikke helt meg. - Gjett hva hun foreslo.
At jeg skulle regissere filmen basert på min egen bok.
- Går det bra? - Et lite minne.
Jeg har ikke glemt dere.
- Sånn. - Bruk et filter.
"Landing". Kommer snart på din kino.
Nå skal vi danse.
- Clio Balan. - Jeg vet det, frue.
- Du holder på formene. - Ikke alltid.
Det er stil over det, men det trengs ikke. Vel?
Jeg ville grått blod hvis jeg hadde visst at jeg endte her.
- Jeg er stivnet i et fårete glis. - Ikke noe å smile av. Virkelig.
Hva er dette for et sted? Et bokforlag eller en nattklubb?
- Hvilken rolle spiller vi? - Ja, det er litt mye.
- Ikke besvim av det. - Okay.
- Jeg likte boken din veldig godt. - Jeg likte din veldig godt.
- Pass deg for dem. - For hvem?
Alle sammen. De der borte, de andre ... De så oss helst døde.
Døde forfattere er bedre.
Kom.
Du må i gang. Nyt det.
Ha det.
@Karim D, jeg spyr av deg.
Jeg håper det er en fleip.
Karim D = Arthur Rambo! Les de syke meldingene hans.
#antisemittisme #homofobi #rasisme
Hvem styrer verden? Jøder eller homser?
Noen jomfruer til terroristene?
Faen ta skjeggapene
Israel-Palestina: 12 døde mot 2 døde
Er alt en fleip for deg?
Karim D er Jihads stemme
Snakk aldri for meg igjen
Karim D, ghettoens skremmende stemme
- Har du sett Rachid? - Nei.
Det er ikke bare tweets. Alle sprer dem nå.
- Du overreagerer. - De kommer til å jage deg.
De kan se meldingene i historikken min.
- Er du klar over hva du skrev? - Hva mener du?
- Meldingene dine er syke. - Du lo av dem. Du fulgte meg.
Jeg vet ikke mye om sosiale medier og har aldri sett dem før.
- Hva? Seriøst? - Jeg ba deg slette dem.
- Så du har lest dem. - Glem det!
Jeg har ikke skrevet dem.
Du retvitret dem og skaffet meg følgere.
Okay, jeg skjønner.
Sett deg, Karim.
Jeg er Bin Laden ... #terrorangrep #karikaturer
Heter du faktisk Karim D?
Ja, men jeg tvitret under pseudonym da. Arthur Rambo.
Det var fleip. Min generasjon kan avkode sånt.
Din generasjon? Du tenker ikke klart.
Du gjør det motsatte av det du preker.
Det er enten galt tidspunkt eller bare galt.
Jeg har over 200 000 følgere, og ingen har klaget på det.
- Problemet er hva du tenker. - Jeg tenker ikke noe.
Men jeg er forlegger, og du har akkurat knust salget ditt.
- Så alt handler om penger. - Hva for noe?
Nå er du urimelig. Og meget respektløs.
Unnskyld. Det var ikke sånn ment.
Gaypride = Dyrehagen på frifot
Koshermarkeds salg eksploderer! #altskalvekk
Vi er alle litt ute av oss.
Tørklelov: burkaen er for stram på noen damer
#tykkeskaldø #likestilling #fashionweek
Loïc ... Tror du vi kan bli siktet for denne saken?
- Det er ingen sak. - Nei, ikke forlaget.
Saken er ikke tilknyttet boken. Og i boken står ikke noe slikt.
Og selvfølgelig kjente ingen her til det.
Og hva med Karim?
Det vil selvfølgelig komme siktelser, -
- men straffen blir nok ikke hard.
- Vi må vel fortsatt minimere skaden. - Ja, det var det jeg ville nevne.
Dette vil garantert gi Karim masse omtale.
Nei, Nicolas. Jeg arbeider ikke sånn.
Boken handler om immigrasjon i Frankrike -
- og går aggressivt i rette med de politisk ansvarlige.
Og nå fremtrer forfatteren som en ekstremist.
Ja, de vil snakke om Karim, men jeg lover deg at de glemmer boken.
Hva var planen?
30 000 i butikkene, 15 000 ekstra etter tv-intervjuet.
- Forstår du hvor stort tapet er? - Ja, det gjør jeg.
Karim skapte en syk figur som ytret seg fra et sykt sted.
Det har andre også gjort. Karim er en ung, begavet forfatter.
- Alle driver provokasjon for tiden. - Morgenradioen vil ha Karim.
Nå braker det løs. Se det som en mulighet.
Send ut Karim med skuddsikre poeng.
Jeg tar gjerne radioen. Jeg gjemmer meg ikke. Jeg vet hva jeg kan si.
Teite meldinger på nettet skal ikke undergrave bøkene mine.
Det var et litterært, kunstnerisk eksperiment.
Ikke mer enn det. Jeg er ungdommens talerør.
Er det ditt bilde av tidens unge?
Skal all kunst være høflig og grei? Jeg vil forsvare mitt standpunkt.
Se på den lyse siden. Meldingene har nådd målet.
Arthur Rambo døde i kveld.
"Arthur Rambo døde i kveld.
Hans tid er ute.
Det har vært i vente lenge."
#karimd
#galnatt
Okay.
Det gir Karim enorm oppmerksomhet fra pressen.
Ikke av den typen man ønsker, men jeg kan jobbe med det.
Vi kan komme inn på ytringsfrihet.
Trenger du meg mer?
Vi må gjennomgå meldingene.
All PR vil kunne tolkes som at vi godtar uhyrlighetene.
Bokhandlerne trekker seg kanskje.
Sett det nye opplaget på vent.
- Så vi setter alt på pause? - Til vi har sett reaksjonene.
Jeg har skrevet noe. "Blossière er blitt gjort kjent med -
- Karims hatmeldinger under navnet Arthur Rambo.
Tross vår begeistring for Karims bok -
- tar vi stor avstand fra meldingene og fordømmer dem."
Vi må reagere, i tilfelle det sprer seg.
- Jeg kan skrive en melding for deg. - Jeg kan forsvare meg selv.
Rachid, hvor er du? Jeg må snakke med deg. Ring meg.
Karim!
- Hvor skal du? - Jeg vil gå litt.
Er du sikker? Her er kortet mitt. Bare ring når som helst.
Takk.
De har alt i kjeften.
KarimD: følelsen av å bli forrådt av en venn
Selvgode venstre, nyt skapningen deres
Karim, forsvinn asap
Familien din skal halshogges!
Landing rimer på utskifting
Venstre-islamismens ansikt
Nicolas, sa de noe etter at jeg gikk? Hva skjer nå?
Ring meg.
Rachid? Jeg gikk. Hvor er du?
Kom til Aya. Dette går amok. Ring meg.
Veldig skuffende, Karim.
Vi får snakke om filmen når stormen er ridd av.
På noen minutter har jeg blitt en paria.
Fornybar energi: brenn homsene
Advarsel: Å krenke profeten er helseskadelig
Prøv ei feit jente - de går aldri til politiet
- Kom her. Hva skjer? - Vet ikke.
- De er jo gale. - Hei.
Vi skal på fest til Thomas.
- Er du ikke for opptatt til det? - Nei.
Eller jo. Men jeg har lyst til å danse.
- Rachid er ikke her? - Han var innom. Kanskje han er der.
Vi spretter korken.
- Jeg blir her. - Kom da. Du har godt av det.
Kom.
Takk.
- Kjenner du Yann? - Nei.
- Han skrev "Lett kinesisk". - Den vil jeg gjerne lese.
- Du vil elske den. - Aya, kom hit.
- Har du hørt fra media? - Gjett om.
- De må gå helt fra konseptene. - Til de grader.
- Og? Vil du snakke med dem? - Ja, på morgenradioen.
- Ikke gjør det. - Hvorfor?
Jeg vet ikke. Bare la det dø ut.
Det er jo et attentat.
Jeg fortsetter å forsvare deg.
Det må kreve en del fantasi.
- Hva da? - Å forsvare deg.
Beklager om jeg lyder aggressiv. Men jeg kan ikke bare holde munn.
Det passer jo ypperlig nå. Få høre hva du mener.
Okay. Meldingene er avskyelige.
- Du tar dem for pålydende? - Det er han ikke alene om.
- Har du sett fascistenes tweets? - Ingen forstår det.
Jeg er heller ikke enig.
Folk på sosiale medier kjenner deg ikke.
Vi kjenner deg, men hva med andre?
For det første er Arthur Rambo bare et teit pseudonym.
Oppveier ikke to bøker, aktivisme og webtv de meldingene?
Følger det med bruksanvisning?
Hold opp med det maset. Tror du du er verdens navle?
At du er så ren at ingen kan misforstå deg?
Dere visste om meldingene. Og nå toer dere hendene deres.
Jeg forsvarer deg, tross alt dette.
- Tross alt dette? - Ja.
Meldingene om Charlie Hebdo, terrorister, jøder, homser.
- De går over streken. - Ja, langt over streken.
Det vil jeg ikke verdige et svar. Du hjalp meg å skrive noen av dem.
Nå slakter de meg, og dere sitter bare og glor på.
- Det kan ikke forsvares. - Hold opp, Yann. Seriøst!
Er dette en domstol? Ingen er siktet.
Dette er langtfra slutt. Vent og se.
Du vil ha meg kastet tilbake til ghettoen?
Slutt. Ikke drit deg ut. Du bor bare tre stopp fra meg.
- Spar meg. - Tre stopp som har mye å si.
Er dere for naive til å se hva som skjer?
Snart sier du vi er fascistene, og du er den nye, moderne filosofen?
Skal jeg lese hva du skrev?
Disse meldingene sier noe. De har betydning, innhold.
Og innholdet skulle være så sykt som mulig.
Arthur Rambo er en kødd. Jeg deler bare raseriet hans. Det står jeg ved.
Kan dere virkelig ikke avkode det? Se hvem som retvitrer.
"Ut i fengsel eller begå selvmord.
#parisersvin #dødoveraraberne #giljotin #dødsstraff"
"Selvgode venstre, nyt skapningen deres #venstrepressen"
"Vi stapper mora di med svinekjøtt #stenggrensa" Har dere hørt nok?
Det er en felle, ja, men jeg vil ikke velge mellom fascister -
- og absurd støtte til dine rabiate, voldelige holdninger.
Og det er ikke fordi jeg er fra middelklassen.
- Takk. - La være, Karim.
Jeg venter utenfor.
Kom.
- Rachid, jeg har ringt og ringt. - Hold deg unna meg, okay?
- Hva faen er det du sier? - Hva vil du jeg skal gjøre?
- Mener du alvor? - Faen heller. Du dreit deg ut.
- Er du bekymret for programmet? - Advarte jeg deg ikke?
Jeg sa du skulle kutte ut den dritten.
- Trenger du hjelp, Rachid? - Det går bra. Kom.
- Er jeg en paria nå? - Jeg vil ikke bli sett med deg.
- Og synke med skuta di. - Du vil ikke skape bølger.
Vi må holde lav profil.
Ser du ikke hvor sårbare vi er?
Slutt å være så paranoid.
- Slutt å være så naiv. - Har du slettet meldingene dine?
Ikke sammenlign mine med den sjuke dritten din.
- Karims meldinger får frem tårene. - Dø, Karim.
Syns dere idioter at Rambo var morsom?
Karim beviser at det fins råtne udyr ennå.
- Du undergraver en vakker bok. - Følger folk den møkka?
Middelmådighetens dumskap og ondskap.
Du fortjener et liv i Algerie.
Ungdommelig dumhet? Hvem tror på det?
Gikk det bra?
Ja.
Vårvær i Korsika, med 21 grader i ettermiddag.
God morgen. Klokken er halv åtte.
"Jøder skal gjennomstekes. Alle hvite, heng dere."
Ord postet av Arthur Rambo alias Karim D, forfatter og blogger, -
- som ga et nytt syn på ghettoen i sine bøker.
Hundrevis av tweets kom frem i går kveld.
Karim fremstår som antisemitt, rasist, homofob.
Han var i studio da boken utkom.
Vi inviterte ham tilbake nå. Han takket ja, men kom ikke.
Mot er nok ikke en av hans spisskompetanser.
Psykoanalytiker Sonia Boukra vil hjelpe oss å forstå ham.
Karim, det er jo helt vilt.
Si at du ikke har skrevet alt det.
Jeg forstår det ikke. Du må forklare meg det.
Det var ren provokasjon. Det er en rollefigur.
Slutt å gjemme deg.
Jeg vil ikke forsvare meg. Du vet jeg ikke tenker sånn.
Jeg er i tvil.
Kjenner jeg deg? Hvorfor skrev du alt det der?
Hva er all dritten i hodet ditt du aldri snakker om?
Hvordan kan det være i samme hjerne?
Faen, altså ... Boken din fikk meg til å gråte.
Det er hovedsaken. Tweets fins bare hvis du leser dem.
Og du er ikke engang på Twitter.
Hvorfor fortalte du det ikke?
Du flykter fra ting. Hele tiden.
Nei, jeg er jo her. Jeg kom for å snakke med deg.
Du er ikke her.
Du er aldri ordentlig her.
Og det fra deg. Jeg er lei av å dele deg.
Gå fra Guillaume, så vi kan være ordentlig sammen.
Ikke bland sammen ting.
Jeg trenger deg.
Jeg er alene.
Det gjør vondt, for faen.
Er det noen her?
Mo, er du der?
Hva faen gjør du her?
Hva ...?
- Pakk deg ut. - Hva er det med deg?
Er du helt blank? De jævla meldingene, så klart.
Det faller tilbake på oss.
- Ikke du også, Mo. - Ikke jeg, hva da?
Hva gjør jeg, da? Fortell meg hva jeg gjør.
Jeg vet ikke.
Hvordan kommer vi til å se ut?
Du får ikke folk til å endre holdning til oss -
- når du skriver sånne greier.
Alt er slutt nå. Også med våre 200 000 abonnenter.
Ikke flere netter der vi sitter og redigerer. Du har ødelagt alt.
Fatter du det ikke? Du er helt ferdig.
- Og det er vi også. - Dere kan godt fortsette uten meg.
- Du kan kjøre kanalen. - Ja, klart.
Men vi får ingen seere på mitt skjønne ansikt.
Det er deg folk vil se. Det vet du godt.
Okay, jeg skjønner. Du er uskyldsren, og jeg er skurken.
Hold kjeft.
Skal jeg spille den vennlige, uskyldige fyren?
Får jeg ikke be rasshøla drite og dra?
La være. Verre er det ikke.
Vi har ikke sett deg på flere måneder.
Bare innrøm at du elsket at de forgudet deg.
Du er misunnelig.
Ja. Selvfølgelig er jeg det.
Skal vi sammenligne liv litt?
De ga deg alt.
Bøker, tv, radio ...
Forstår du ikke misunnelsen vår?
Det er faen ikke sant. Jeg må se syner.
Hva gjør du her?
- Dere vil ikke ha meg her. - Det er ikke det.
Jo, det er det.
Kan du ikke se at du svek oss? Alt dreier seg om deg.
Hvorfor slettet du ikke alle tweets? Hva ville det ha krevet?
- Ut. Vi stenger nå. - Skru ned dramatikken.
Du fatter det ikke. Uansett hva vi gjør nå, hvem vil se på det?
Vi har ingen legitimitet nå. Shitstormen din har drept oss.
Gå hjem og kjør showet ditt, mens vi kjemper for å overleve.
Morn, Karim.
- Er du her? - Du er tidlig hjemme.
Har du sovet?
Nei, du har ikke sovet. Du får rommet for deg selv nå.
Jeg stikker. Jeg er kjempeforsinket.
Alle gir faen. Ta det med ro. De er noen rasshøl.
- Har du snakket med mor om det? - Nei ...
Hun flipper helt ut.
Det går bra. Ikke ta det så tungt.
- Ses. - Ses.
I årevis har Karim D lagt ut syke meldinger som Arthur Rambo
Hatmeldinger skaper uro
Våkn opp, Frankrike!
Slutt med skinnhellige Frankrike
Karim D's nedtur
Homofobe og antisemittiske meldinger
Provokasjon eller integrasjon: generasjonskløften
Hvem er Karim D?
Nico, si rett ut hva jeg risikerer.
- Det kan vi ikke vite. - En bot, rettssak, fengsel?
Jeg har ingen anelse, Karim.
- Ring Louises advokat. - Hva med boken?
Vi føler ... at ytterligere PR er for risikabelt.
Hvordan risikabelt?
Louise vil verne om vårt gode navn og rykte. Forståelig nok.
- Så dere tilpasser dere sånn? - Nei, vi tilpasser oss ikke.
Jeg har stått på for å utgi denne boka, som jeg elsker.
Nå er du urimelig.
Louise er trengt opp i et hjørne. Forfatterne legger press på henne.
- Dere bruker meg og kaster meg. - Karim, du må forstå logikken.
Vi kunne valgt å ignorere det, men da måtte bokhandlerne støttet opp.
Og hvem vil kjøpe boken din nå? Ingen. Beklager.
Men dette går over.
Prøv å ringe advokaten. Han heter Mercadier.
Claude Mercadier? Terroristenes advokat?
Ja, han er en av de beste.
Jeg er da ikke terrorist.
Hør her, Karim. Du trenger ikke bekymre deg.
Vi tenker på deg alle sammen.
- Er du hjemme for å spise lunsj? - Det var ikke planen.
Jeg kom fordi det er noe vi må snakke om.
På jobben i dag snakket alle om deg. Jeg ble så flau.
- Det er ikke noe. Det går over. - Nei, det gjør det ikke.
Jeg må ha en forklaring. Hva handler det om?
Hvorfor måtte du skrive det der?
Jeg kler meg, så kommer jeg.
Din onkel ringte fra Algerie.
- Professoren slår til igjen. - Snakk respektfullt om din onkel.
- Hva vet han om noe? - Han er også alltid på nett.
Han leser alle franske og algeriske aviser. Han vet alt.
Han sier at du skrev noen stygge ting.
Gi deg, mor. Du forstår det ikke.
Så forklar det.
Alle har glemt det i morgen.
Boken betyr noe, og den lever videre.
- Er det på grunn av boken? - Nei, alle elsker boken.
Du kan være stolt.
Men, Karim, boken din ...
... er meg.
Det er min historie. Du forteller ting ingen visste.
Du la meg inn i historien.
Og nå, når jeg ber deg om en forklaring, -
- behandler du meg som en idiot som ikke skjønner noe.
Hei.
Jeg henter lunsjen din.
Ja vel.
Okay.
- Hva er det? - Det er ingen som er død.
- Så alvorlig er det ikke. - Ikke bry deg.
Mor, det er jo bare tweets. Det er ikke alvorlig.
Nettopp. Det er meldinger som alle leser.
- Og nå fornærmer de broren din. - Og?
Jeg orker ikke mer.
- Det ordner seg, mor. - Vi har aldri laget bråk.
Jeg har aldri hatt problemer med noen i strøket eller oppgangen.
Selv når sjefen irriterer meg, sier jeg: "Ja vel, sjef."
Hva er dette for noe? Hvorfor, Karim?
Hvorfor må du være en de snakker om?
Hva er problemet, mor? Skammer du deg?
Skammer du deg over at sønnen din har suksess?
Når det endelig er en herfra som lykkes!
- Hun skammer seg! - Nei!
Jeg er stolt av min sønn. Av dere begge to.
Men, Karim, jeg har ikke lært deg å tenke sånn.
- Jeg vet det. Men stol på meg. - Her tenker vi ikke sånn.
Vår familie skal da ikke bare legge seg flatt ned!
Ti still, og spis maten din.
Hallo?
Takk for at du kom så fort. Hvor er du?
Nå ser jeg deg. Det er blokk C. Jeg slipper deg inn.
Først vil jeg unnskylde til alle dere -
- som ble sjokkert over meldingene fra Arthur Rambo.
De avspeiler ikke mine holdninger.
Rambo-karakteren, som jeg fant på som 16-åring, var grenseløs.
Jeg beklager krenkelsen. Det var min onde dobbeltgjenger, ikke meg.
- Var det okay? - Kutt.
Hva?
Var det litt for mye med den onde dobbeltgjengeren?
Dr. Jekyll og mr. Hyde? Ja, det var litt lettvint.
- Vi prøver igjen. - Jeg filmer.
Kamera går.
Øyeblikk, stopp. Kanskje det er unnskyldningen.
Unnskyldningen?
Hva innebærer en unnskyldning? At jeg mente det jeg skrev?
Men hvis jeg ikke unnskylder, kaller de meg et uhyre.
Jeg kan dessverre ikke hjelpe deg.
Det er din avgjørelse.
Faen. Hva skal jeg gjøre?
- Okay, fortsett. - Vær så god.
Jeg filmer. Kamera går.
Først vil jeg unnskylde til dere alle -
- som følte seg krenket av mine meldinger -
- de siste fem årene under pseudonymet Arthur Rambo.
Karakterens provokasjoner kjenner ingen grenser.
Jeg beklager krenkelsen.
Du sier meldingene ikke avspeiler dine holdninger. Det må du forklare.
Det var bare en sprø måte å teste grenser på.
For å få en reaksjon. Se hvordan folk reagerte.
Jeg fornærmet de fascistene som hyllet meg.
Jeg syntes det skapte en interessant debatt.
Men så mistet jeg kontrollen. Kanskje gikk jeg for langt.
Sannelig. Antisemittiske tweets er de mest problematiske.
Folk har fokusert på nettopp dem blant titusener andre.
Hvis du gjenleser meldingene, angrep Rambo alle.
Dverger, tykke folk, kvinner ...
Det er til og med også anti-muslimske tweets.
Ikke så mange.
Kanskje det.
Ja ...
Det går opp for meg nå under samtalen -
- at det falt meg lettere å krenke jøder.
Stopp.
Karim. Er du klar over hva du akkurat sa?
Ja, det er jeg.
Det er jo forferdelig å si ...
Men det er sannheten.
Skal jeg beholde det?
Jeg har sagt det. Nå er det opp til deg.
- Det krever en forklaring. - Det kan jeg ikke gi.
Jo simplere det var, desto flere følgere fikk jeg.
Det fikk alle til å le.
Hvorfor skrev du de meldingene? Hva representerte de for deg?
Ingenting. Slett ingenting.
Det er litt for kortfattet.
Flere likes, flere følgere.
Flere skulderklapp fra leserne.
Det måtte bli mer voldsomt, mer ekstremt hele tiden.
Jeg tror karakteren krevde det.
Hva søkte du?
En som ville stoppe meg. Jeg søkte en grense.
- Ingen gjorde noe. - Helt til nå.
Helt til nå, ja.
KARIM D, EKSKLUSIVT INTERVJU
- Men hvem skrev du til? - Til vennene mine.
Det var som en stor lekeplass.
Jeg begynte å tvitre til en snever indre krets.
Ikke alle ble sluppet inn. Bare de voldsomste og vittigste.
Var det en form for avhengighet, eller en måte å uttrykke seg på?
Når en 16-åring skriver fantweets til Rihanna, forventer han så svar?
Ikke noe av det er virkelig for meg. De meldingene fins ikke.
Det var bare noen ord jeg slang ut.
De forsvinner ut i rommet. De unnflyr oss.
De driver avsted. De svever.
Vi merker et raseri også. Ga tweetsene deg luft for noe?
Kanhende det. Raseriet er virkelig.
Så ja. Jeg ser ikke etter sosiologiske unnskyldninger.
Men min generasjon lever i et konstant rush.
Twitter er en del av rushet. Det lar deg leve, eksistere.
Å tvitre er som å puste. Et tweet, et åndedrag, et tweet.
- God kveld. - God kveld.
- Passer det dårlig nå? - Nei, kom inn.
Jeg satt og skrev.
Pressen har kontaktet meg.
- Vil du svare dem? - Jeg har ikke egentlig noe å si.
- Er du sint på meg? - Jeg har bare ikke noe å si.
Mener du ikke noe?
Jo. Jeg tror du lærer noe.
Jeg har driti meg så jævlig ut.
Unnskyld. Jeg er knust.
- Her, drikk. - Takk.
Du burde prøve å røyke.
Takk.
Karim. Sånn er livet, sånn er loven.
- Gjør det du skal. - Ha det.
Ha det.
- Kjenner dere ham? - Ja, han bor rett der borte.
- Han er en av min brors venner. - En fin fyr.
Dette er Karims lillebror. Kom igjen, si noe.
- Er du virkelig Karims bror? - Ja.
Hva syns du om broren din?
Karim gjør noe for oss. Han lager videoer med oss.
Ingen andre snakker om oss.
Hva med meldingene? Er du enig i dem?
- Hva med resten? - Det interesserer meg også.
Men det han skrev om jødene ...
Hva med de jødene? Hva mener du?
- Slutt å filme og slett det. - De sa ja.
De er bare småunger. Idiot.
Nå holder dere kjeft.
Bruker dere aldri hjernen?
Seriøst. Hvordan kan du være så dum?
- Jeg mener det. - Jeg klipper det ut.
Farid!
La meg være!
Jeg forsvarer deg. Det gjør vi alle.
Og så kaller du meg dum foran kamera?
Du preika piss. Har du hørt hva du selv sa?
Fatter du ingenting?
Meldingene dine skulle bare ta ræva på oss! Innrøm det!
- Ro deg ned. - La meg være!
Slutt å leke storebror!
Det gjør vondt å se deg benekte alt det du skrev.
Og de 200 000 følgerne dine?
Dropper du dem bare?
Karim, jeg leste hvert ord du skrev.
Alt var logisk. Det snakket til oss. Satte i gang tanker.
Meldingene og videoene dine var på linje.
Vi forsto hvor hatet vårt kom fra.
Sannheten er jo at Arthur Rambo er oss, ikke sant?
Arthur Rambo fins ikke, okay?
Kom her.
Karim, du skal faen ikke kødde med huet mitt!
Du skrev at arabere blir forskjellsbehandlet.
Det sa du. Ikke nekt.
Og jødene. Blir de behandlet som oss?
Hvem "oss"?
Ikke rør sammen alt.
Og du sa at de gjør det samme i Palestina.
Og det med han Charlie. Det kan du ikke benekte at du sa.
De besudlet profeten, de ba om det selv.
Hvilken profet? Forsvarer du profeten nå?
Vi får ikke samme respekt som de franske. Ikke nekt.
Purken skyter oss på kloss hold.
For å holde oss her i disse jævlige ghettoene.
Karim. Det er jo sant, alt det du sa.
Skal jeg finne meldingene dine om purken?
- Slutt, Farid. - Med hva? Skal jeg finne dem?
Slutt.
I den rette atmosfæren var det ikke kødd.
Nå som de hvite typene driver klappjakt på deg, -
- begynner du å tenke deg om og angre.
Tror du vi bøyer hodet?
Ingen i disse blokkene bare bøyer hodet!
Og vet du hvorfor?
Fordi vi ikke har noe valg.
Vi har ikke noe valg.
Og hva nå, da?
Skal jeg si til alle vennene mine at det bare var kødd?
At de ikke skal tro på deg?
Hvis jeg ikke kan stole på min egen bror, -
- så si meg ...
... hvem skal jeg følge nå?
Mor ...
Du skal inn i seng.
Kom.
Du også trenger å sove.
Jeg kan ikke tenke lenger
Jeg drar
Jeg elsker deg ...
Filmen er fiksjon. Arthur Rambos meldinger er skrevet til filmen -
- og avspeiler ingen av filmskapernes holdninger og følelser.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service