KAPITTEL 4 FYRVERKERI
ET STED I STILLEHAVET
Dette gir ingen mening.
Tory, du skal vite at jeg ikke finner glede i å ha rett.
Det kommer ingen skip, og jeg har alltid visst det.
Men kalkulasjonene mine stemmer!
Det burde ha vært minst to båter.
Nei. Dine kalkulasjoner er en galnings vrøvl.
Det kommer ingen båter, og vi står fast her,
du, jeg og Clarkson,
uten mat, vann, seil,
drivstoff og håp.
Faktum er at vi kommer til å dø.
Ja!
Hva gjør du?
Jeg tar kontroll over situasjonen og skjebnen vår.
Ved å ødelegge flåten?
Det er mange biter på flåten som kan brennes
så vi får drivstoff tilbake til øya.
Se hvem som har gått fra forstanden nå.
Alt dette. Man kan brenne alt sammen.
Ja, la oss brenne Clarkson også.
Nei. Bare ved.
Sånn.
Hvis vi klarer
en kilometer i timen, kommer vi oss tilbake.
Selv om vi fikk denne i gang, hvordan skal vi finne veien hjem?
Her har jeg et kart jeg tegnet idet vi dro.
Det var kursen vår: 2-9-0.
Vi må dra tilbake 180 grader den andre veien,
så vi trekker 180 fra 290, som gir oss?
110.
Jepp! Som jeg kan sjekke på telefonen, og vi er reddet!
Så brenn alt du kan fra flåten.
Alt du finner, selv deler av deg selv.
Det må bare gjøres.
Da setter vi i gang.
Ja, å brenne båten for å komme tilbake til øya var svært risikabelt.
Men lykken står den tapre bi.
Eller den dumme.
Vi klarte det.
Nesten.
Nei! Vi er tomme for ved igjen.
-Det er rett der! -Jeg vet det!
Så ja, vi gikk tomme for båt å brenne.
Det var den første feilen i Richards plan.
Så oppdaget vi den andre.
Richard, den synker.
-Jøss. -Tory, vi synker ganske ille.
Det er en dårlig idé.
-Jeg tror vi må forlate den. -Pokker!
Å nei! Redd meg, Clarkson!
Den er tapt!
Den er helt klart tapt!
Richard, går det bra med deg?
Ja.
Jeg var sønderknust.
Det var vår beste sjanse til å flykte.
Det var hjerteskjærende.
Slapp av, vi overlevde. Åpenbart.
Hva med den andre? Señor...
Clarkson?
Du vet hva de sier.
Etterlat aldri en mann.
Selv om det er Clarkson.
Å, Clarkson!
TO UKER SENERE...
Visste du
at en person som veier 85 kg trenger 65 gram protein om dagen?
Og den gjennomsnittlige red snapper gir 100 gram protein,
så vi trenger bare å få ti fisk for å overleve en uke.
Bare ti? Er det alt?
Er du sarkastisk?
Nei, jeg elsker å fiske. Jeg er den eneste som gjør det.
Det er bare fisking. Slapp av!
Takk, for jeg var stresset, men nå som du sa "slapp av",
kan jeg ta det med ro.
Hvorfor kan ikke du fiske?
Vær så god. Prøv.
Hygg deg.
Noen sto opp på feil side av hengekøya i morges, Clarkson.
Dampbåt-katastrofen gikk ganske hardt inn på meg.
Jeg savnet hjemmet mitt. Jeg savnet familien.
Jeg var desperat.
Jeg måtte finne en måte å si fra hvor vi var på.
Og det skulle ikke bli en dum flaskepost.
Hva skal vi gjøre, Clarkson? Det er tydelig at han lider.
Og han ødelegger atmosfæren her.
Må gjøre noe for å få opp humøret hans.
Vent litt.
Det nærmer seg fjerde juli.
Amerikanere elsker det der.
Det er svaret. Genialt!
Takk, Clarkson.
Fin brunfarge.
Hei, dere. Richard Hammond her,
fortsatt skipbrudden på en øde øy i Stillehavet,
med min skipbrudne venn, Tory Belleci, som for øyeblikket er ulykkelig.
Han er deprimert. Ensomheten går inn på ham.
Så jeg skal få opp humøret hans.
Hva ellers?
Jeg skal gjøre det ved å arrangere en strålende fjerde-juli-fest.
Amerikanere digger det der.
Han har klaget om at han må ta all fiskingen,
så jeg skal bygge... Dette er en modell av den.
Jeg skal bygge denne automatiske fiskefangeren i full størrelse.
Få rollen som neste kaptein...
Det er pokker til brunfarge.
Señor Hammond, hva har det å fiske med fjerde juli å gjøre?
Fiskeburgere.
Alle fjerde-juli-fester trenger burgere, ikke sant?
Men det var ingen slakterbutikker på øya. Jeg sjekket.
Så jeg valgte å lage fiskeburgere isteden.
Som ville kreve masse fisk.
Så jeg begynte i all hemmelighet å bygge
enda en av mine glimrende oppfinnelser.
Hva gjør du?
Jeg bygger en automatisk fiskefanger til deg.
-Er det det den er til? -For å gjøre livet ditt enklere.
La meg forklare den.
Vi har det jeg tror er verdens første vannhjul-drevne,
dobbeltspolede, agnbaserte,
automatiske fiskefanger med uendelig snøre.
-Hvordan funker den? -Ta et snøre fra vannhjulet
som går til sporene, det er drivlinjen.
Den driver den andre spolen,
som driver fiskesnøret vårt
slik at det alltid går, trekker agnet, de spinner. Fisk...
-Og du gjorde alt dette for meg? -For deg.
-Du er så omtenksom. -Bare en grei fyr. Nå kan du hjelpe meg.
-Kan du holde den? -Ok.
Jeg skal feste denne i drivhjulene.
-Ok? -Ja.
-Det blir så glimrende. -Dette er helt rått.
Det blir helt rått. Jeg sa "helt rått".
-Helt rått. -Jeg drar ikke hjem som amerikaner.
Vær forsiktig.
Går det bra?
Ja!
Jeg trengte dem ikke uansett!
Det er et godt poeng.
Dette er en mindre vinsj,
og den skal bli en strammer.
Kan du ta den enden?
Sånn. Jeg har den.
Bra. Bind det sammen.
-Vi strammer den. -Ja.
Hva vi må motvirke der, kalles kjedelinje-effekten.
For det er vekten av selve snøret, det slakner,
for gravitasjonen virker på et lengre snøre.
Jo mer snøre, jo mer gravitasjon.
Ja. Den...
...skal under der for å holde den stram, og hindre at det slakner.
-Ok. -Dette er agnet.
Skal ikke si det åpenbare,
men du tok tidevannet i betraktning da du installerte dette?
Ja, det er fjære nå.
Når det flør, vil denne være under vann.
Vi bør forte oss. Høyvannet kommer.
Du vil elske dette, for det er enkelt, men kløktig.
-Du har vært opptatt. -Vi trenger en kløtsj.
Kan ikke la den gå hele tida, den vil tømme havet for fisk.
Nå er den av.
Du kan se en utgående aksel som kommer ut av vannhjulet.
Gjennom den går en bolt, det er en hundekobling.
Det er en aksel i spolen med et spor.
Når spolen går til venstre, aktiverer sporet hunden,
den vris, og de låses sammen.
Det er en perfekt kløtsj til jobben. Jeg takker deg.
-Hvordan skrur vi den på? -Trekk i spaken.
Alt jeg trengte å vite.
Tenkte du var interessert. Den er kløktig.
Skal jeg bare trekke i spaken?
Det er en spak.
-Greit. -Trekk, så føler du trykket.
Sånn.
Se på den!
-Det er kult! -Den fungerer virkelig.
For et tilfredsstillende solid dunk.
Det er kult.
Nå går de, og vi fisker.
-Vent. -Den fanger fisk.
Den fungerer! Allerede!
Genialt.
Den fanger en masse!
Du trenger aldri å fiske igjen!
Bra jobbet.
-Dette frigjør så mye tid. -Ja.
Vi kan tenke på andre måter å komme oss av øya på.
Vi kan det, eller vi kan finne på noen leker, eller bare slappe av.
La meg være tydelig, jeg slappet ikke av.
Jeg pønsket på en annen måte å komme bort fra øya på.
To spørsmål.
Hva gjør du?
Og hvorfor lukter det som festivaldasser i denne lysningen?
Fordi jeg samler urin.
Hvis du vil bidra, trenger jeg litt mer.
Jeg må ikke. Hva skal du med det?
Jeg lager reaktive forbindelser.
Skal du lage noe som eksploderer?
Potensielt.
Å ja! For det er gullstøv for Hammondland TV, min venn.
Vent. Jeg skal gjøre det klart.
Hva er Hammondland TV?
Trenger dette, det blir stort.
Hammondland TV? Det er ingenting som heter det.
Ja. Jeg er en eksplosjonsfyr.
Men dere vet vel det fra seriene mine?
Nei? Uansett.
Jeg ville bruke de pyrotekniske ferdighetene til å lage nødbluss.
Hvis jeg laget nok,
kunne jeg la en gå av hver natt i to måneder.
Noen måtte se oss.
Og señor Hammond hjalp deg med dette?
Definer "hjelpe".
Tory! Tory, Tory.
Velkommen til det store formatet.
-Hva er det? -Det er TV-studiokameraet mitt.
Vi prøver å overleve, og du tenker bare på å lage TV?
La oss bare sette inn kameraet.
Du har blitt gal!
Gjør klar til å gå live. Vær klare, studio.
Lykke til, la oss ha et flott show!
Jeg gleder meg! Hallo! Velkommen til Hammondland TV.
Richard Hammond her. Med meg: ekspert på eksplosiver, Tory Belleci,
som skal lære oss å sprenge ting!
Vi skal ikke sprenge noe i dag.
Kutt. Start på nytt.
Vi skal lage bluss.
De vil gå opp i lufta, lage et stort og sterkt lys.
Røyk, høy lyd, og det vil hjelpe oss å bli reddet.
Så fortsatt på en måte eksplosiver?
Ja. Det er et eksplosivt element,
men vi lager ikke eksplosiver.
Vi lager bluss.
-Store eksplosjoner. -Nødbluss.
Greit.
Grunnen til at jeg har samlet på urin,
er at jeg har laget dette. La meg vise deg.
Under her har jeg samlet...
-Det stinker! -Ja.
Å, det er harskt!
Jeg tok gress, hønebæsj,
og føyde til urin.
Jeg vet at det høres ufyselig ut,
men når all fukten har fordampet,
har vi faktisk laget små kaliumnitrat-krystaller.
Hønebæsj, vårt tiss...
Og høy. Og du lar det bare ligge.
-Derfor lukter det så fælt. -Det stinker virkelig.
Men nå har vi kaliumnitrat-krystaller.
Det blir oksidasjonsmiddelet til rakettdrivstoffet.
Vi trenger oksygen for at det skal brenne, ikke sant?
Mer oksygen, mer antennelig.
-Ville en fyrstikk antenne det der? -Nei.
Men vi må legge til brensel til dette.
Du må ta et sukkerrør
og knuse det mot steinen.
For når vi legger til sukker til kaliumnitratet,
det er da det blir eksplosivt.
Lager jeg sukker nå?
All den saften du presser ut, når den tørker,
vil den lage sukkerkrystaller.
Og det er det...
Du gjør en flott jobb.
Er han ikke flink, folkens? Utrolig. Engasjementet.
Det holder. Vi har nok. Perfekt.
Jeg har samlet sukkersaft,
det er tørt, og det har gitt oss sukkerkrystaller.
Så det du må gjøre nå, er å legge de sukkerkrystallene i,
så skal vi blande kaliumnitrat sammen med det,
og så vil vi ha rakettdrivstoffet.
-Spennende, ikke sant? -Ja!
Vi lagde rakettdrivstoff. Ikke noe problem.
Men rakettdrivstoff får rakettene til å ta av.
Hvis man vil bli lagt merke til, må de rakettene eksplodere.
Det jeg har her, er tre svært reaktive metaller.
Det flotte med disse metallene
er at det ene gir oss et sterkt lys,
det andre gir oss rødt lys, og det tredje en stor røyksky.
Slik, når vi skyter den opp og den eksploderer,
tiltrekkes alles oppmerksomhet.
Nøkkelspørsmålet, det vi vil vite, er: Hva slags metaller er det?
Det kan jeg ikke si. Det er det farlige.
Vi kan ikke vite det fordi, dere, det er...
SENSURERT
Dere får ikke vite, det er hemmelig.
Hemmelig. Her på HLTV.
Nei, dette er veldig farlig.
Det kan faktisk eksplodere i ansiktet på oss hvis vi blander det feil.
-Er det sant? -Ja.
-Er det sant? -Så la oss bare...
...fokusere. Dette er farlige saker.
Greit. Fortsett.
-Greit. -Ikke spreng meg.
Funker dette, og kjemikaliene er blandet riktig,
vil vi, når vi tenner den, se
er svær rød, skinnende, røykfull ildkule.
Du vil se dum ut hvis det ikke funker.
-Klar? -Ja. Ta tingene dine på.
Hvor langt unna må jeg være?
-Jeg står bak deg. -Da setter vi i gang.
Klar?
Jeg ser ingenting.
Det vil jeg si er suksess.
Ja.
-Ja! -Ja!
Så du lagde rakettdrivstoff og eksplosjoner? Og så?
Neste stadium var å bygge noen prøveraketter.
Men til det trengte jeg mer kaliumnitrat, som tar litt tid å lage.
Så vi bare slappet av.
Gud, så varmt det er.
-Ja. -Det føles varmere enn i går.
Ja, jeg la merke til det.
-Tory? -Ja?
Hvorfor svetter vi?
For du mister fukt akkurat når du trenger det,
fordi det er varmt.
For å kjøles ned?
Når vinden fordamper svetten,
føler du deg kjøligere.
For den tar med seg varmen. Det er fordampende nedkjøling.
Ja. Jeg bedriver mye fordampende nedkjøling nå.
-Jeg også. -Jeg vil tørke helt ut.
-Ja. -Jeg blir et stykke baconsvor
på denne stolen.
Hva savner du hjemmefra nå?
Bare mine kjære,
de som står deg nærmest, antar jeg.
Andre ting du savner?
Herregud, en kald øl.
Jeg ville ha drept for en kald øl.
Nå snakker du.
Jeg har ikke kald øl,
men jeg har min hjemmelagede Hammondland-heimert.
Å, du skal ikke lage mer heimert.
Jeg fullfører den siste årgangen med vokstopper.
Sist gang, det var den beste kvelden jeg ikke husker.
Jeg bare lurer på om den ville være bedre om den var kald?
Det er nettopp det jeg står her og lurer på.
Og du ga meg svaret da vi snakket om å svette.
Fordampning. Det er svaret.
Tenk på dette.
Vi svetter for å miste varme,
så svetten kommer ut og fester seg på huden som væske,
og den fordamper, blir til gass. Det er det fordampning er.
Det samme ville skje i en heimert-flaske.
Hvis den var våt på overflaten, ville det vannet, når det fordamper,
gjøres om fra væske til gass og ta varmen ut av flaska.
Har du prøvesmakt heimerten din?
Tro meg, dette er en god idé. Det vil fungere, kjøle den ned.
Du kan la det fordampe i timevis.
Den går uansett bare ned et par grader.
Dette er en mulighet. Vent litt.
Jeg har lagret disse.
I sokker?
Sokker. Her er min genialitet.
-Sånn. -Tenk på en vindmølle.
-Ja? -En vindmølle går rundt med disse på.
-Som en spritvindmølle. -En spritmølle.
Jeg elsker det!
Den går rundt, væter sokken,
sokken fordamper vannet til atmosfæren ved hjelp av vind.
Den fjerner en grad fra flaska,
får den våt igjen, gjør det igjen, og igjen.
Da får du kald heimert i en sokk.
Tenk deg dette kaldt!
-Ja. -Kald heimert.
Ser fram til å bli blind igjen.
Ja, det er det jeg skal. Jeg vil trenge din hjelp.
Jeg er med.
Forberedelsene er i gang til Torys storslåtte fjerde juli-feiring.
Det finnes ikke noe mer fjerde-juli-aktig enn fiskeburgere.
Trenger bare å lage hamburgerbrød.
Mange vil si at det er umulig å lage brød på en øde øy.
Men det er fordi de ikke har tenkt på pan de maniok.
Det hadde heldigvis jeg.
Det var glimrende, og ville bli flott materiale for Hammondland TV.
Selvfølgelig.
Hallo, og velkommen til Hammondland TV! Ja!
Takk. Jeg heter Richard Hammond, foran et studiopublikum.
For det første, for å lage brød trenger man mel.
Det er der vår venn, manioken, kommer inn.
Ta et stykke maniok her, væt en stein, bollen er full av vann.
Og jeg skal male den.
Man kan se vannet bli melkeaktig
mens jeg maler mer og mer av disse maniokpartiklene
på slipesteinen ned i vannet.
Det er begynnelsen på kassavamelet.
Vannet blir melkeaktig. Så...
...det jeg skal gjøre nå, er å koke det vannet.
Vi vil sitte igjen med vakkert maniokmel til å lage brød med.
Det neste problemet er at vi trenger noe til hevingen.
Jeg har ikke gjær eller bakepulver.
Jeg skal lage det selv.
Jeg har tang i store mengder. Og jeg har brent den.
Det er en bolle med sprø tang.
Her er det utrolige med tang.
Med alt saltet den har trukket til seg fra havet,
nå som den er brent, har jeg natriumkarbonat der,
og hvis jeg tar lime, som er fullt av sitronsyre,
og jeg klemmer sitronsyren på det,
kan man faktisk høre det boble og frigjøre CO2.
Og det er det som vil heve brødet mitt.
Etter å ha kokt bort vannet fra maniokmelvannet,
sitter jeg igjen med rent mel, grunnlaget for brødet.
Nå må jeg blande alle ingrediensene.
Sånn.
Har så vann i maniokmelet,
tang så det heves, og eggehvite,
for så å blande.
Det er alt. Det er deigen min.
Jeg vil bruke disse til fiskeburgere,
så de skal ha runde former slik.
Den skal dit.
Og la det steke.
Velkommen tilbake til Hammondland TV, foran et studiopublikum.
Takk.
Da er sannhetens øyeblikk kommet.
Å ja, det fungerte!
Det har hevet seg.
Der er mitt nydelige maniokbrød!
Det er bare... Ja.
Det er nesten for godt.
Kutt, alle sammen. Bra show. Bra jobbet, alle sammen.
Takk. Bra jobbet.
Og vi er ute.
Jeg må kaste opp. Vel, han liker dem.
Klar til å lage raketter?
Å ja.
-Rakettdrivstoff, glimt, bang, smell! -Ja.
-Så... -Kom igjen.
Vi begynner med leire, fyller den med sukkerblanding,
og så, på toppen, har vi den reaktive metallmiksen.
Hvor mye energi er det i denne?
Forhåpentligvis er det nok energi til å skyte den 30 meter opp i lufta?
Press det ned.
Hvor hardt?
Ikke så hardt!
Ok, nå har jeg tisset,
vil den sprenge bort armen min?
Bare vær forsiktig. Ikke slå den kjempehardt.
Bare vær forsiktig.
Det er de tre ustabile metallene sammen
med kaliumnitrat på toppen...
Som vil gi oss den store, røde, røykfulle ildkulen.
-Så det gir oss røyk, glimt og bang. -Ja.
Og rakettdrivstoffet under...
-Gir oss oppdrift. -Vekker Newton og sier:
"Kan du bruke din tredje?" -Jepp.
Like og motsatte reaksjoner av materie og thrust.
Men bare tenk på det.
Vi skal ha våre egne nødbluss.
Dette vil få oss bort fra øya.
Innser du det?
Fest pinnen på bambusen igjen...
...og der har vi blussene våre.
Når skal vi teste dem?
Vi kan teste dem nå.
Dette er spennende.
-Du er spent. -Jeg er så spent.
Tenk så kult om dette fungerer?
Du elsker dette.
-Ja. -Jeg har ikke sett deg så glad på ukevis.
Vi skal sprenge ting. Det er vanskelig å ikke smile.
Håper bare det funker.
-Kommer vi til å dø? -Nei.
Greit.
Vil du tenne den? Nervøs?
Du tenner, jeg løper vekk.
Da gjør vi det. Varsku!
Løp!
La oss se om rakettene våre fungerer.
-Dette er veldig spennende. -Ikke sant?
Dette kan gjøre at vi blir reddet.
Ja!
Respekt! Det er utrolig!
-Vi klarte det. -De funket.
Jøss. Dette er så gode nyheter.
-Nå må vi bare lage 50 av dem. -Hva?
-Ja. Vi trenger mange. -Femti?
-Ja. Hva er galt med det? -Det er en svær jobb.
Disse vil hjelpe oss bort fra øya, innser du det?
Ja! Beste dagen i mitt liv.
Jeg lagde nødbluss, og de fungerer!
De er vakre, og de vil bli sett på mils avstand.
Det er så fint å sprenge ting igjen.
Jeg skal få oss bort fra denne øya, bare vent og se!
4. JULI
Det var fjerde juli, og jeg hadde to prioriteter.
Én, lage iskald øl.
To, sørge for at Tory ikke fant ut at jeg planla en fest.
Klar til å motta.
Klar til å sette inn.
Press. Bare rett inn.
For langt. Tilbake.
-Ja. -Press den opp litt.
Jeg tror du må løfte den. Jepp.
-Nei. Kom igjen. -Slå den hardere.
Takk, professor.
Du bruker ikke en kloss?
Kloss i et rundt hull...
-Sånn. -Sånn.
Vi er nesten ferdig.
Greit, den siste.
Bang.
Nå fester vi flaskene,
takket være dette stykket genialitet,
og idet den vendes, se. Det er et lite kamhjul der oppe.
Det vil komme bort og sprute!
Det er ganske kult!
Med hver rotasjon blir den våtere.
Den spruter vann på sokkene våre.
Roterer.
Som er grunnen til at dette funker bedre enn bare en bøtte kaldt vann.
Man trenger bare å utjevne temperaturene.
Det kalde vannet tiltrekker varme til de er like.
Man trenger bare å varme opp vannbøtta bitte litt
og kjøle denne bitte litt. Ja, den skal der.
La oss se om det fungerer.
Ja.
Se der! Vi har laget en vindmølle!
Det er fantastisk.
Den går faktisk rundt nå.
Gleder meg til å drikke mer av heimerten din.
-Ja! -Ser fram til de hodepinene.
Jeg henger resten av flaskene. Du kan gå og legge deg.
Jeg burde ha visst at noe rart var på ferde.
Richard har aldri sluppet meg inn på rommet,
og nå insisterte han på at jeg skulle bruke senga hans.
-Hvorfor er du så grei? -Fordi jeg bryr meg.
-Ok. -Jeg ser at du er sliten.
Jeg har ikke sovet så godt.
Bare flykt inn i lykksalig søvn.
-Ja? -Det er komfortabelt der inne.
Jeg elsker det du har gjort med stedet.
Bare legg deg. Ned med hodet.
Sånn, du føler deg bedre allerede.
Herregud, det er så mye mer behagelig enn hengekøya mi.
Ok?
-Sov godt, min amerikanske venn. -Så mykt.
Det er så mykt.
Natta.
Spritmølla kommer til å bli glimrende. Den vil fungere.
Og vi har ikke hatt kald drikke på en evighet.
Og bli med meg.
Han har lagt seg.
Han sover nå, og har ingen aning
hvorfor jeg plutselig gjør alt dette for ham.
Så jeg må gjøre ting klare til den store uavhengighetsdag-feiringen.
Han vil elske det!
Overraskelsesfest!
Hvorfor snakker du slik?
Det er fjerde juli! Gledelig uavhengighetsdag!
Ja! Jeg vet at det betyr noe for amerikanere
og at du har hjemlengsel, så jeg har tatt med litt
god gammel USA til den gamle øya.
Du skremmer meg.
Se hva jeg har gjort! Se der ute.
Se! Å ja, alt dette er for din skyld. Kom igjen.
Herregud!
Ja! Din egen uavhengighetsdag-fornøyelsespark.
-Herregud! -Stedet føles levende, ikke sant?
-Dette er vanvittig! -Å ja!
Har du bygget alt?
For deg.
Ta en øl, min venn, la oss utforske, det er en masse å se.
Denne veien til den første attraksjonen.
Der. Det er USAs motsvarighet til sjakk.
Men la oss gi deg en kald drink først.
-Det fungerte. -Ja.
-Den er faktisk kald. -Ja. Hvordan smaker den?
Den går rett ned.
Du har spilt dette mye.
-Kast dem på den. -Jeg elsker det.
Genialt! Maks poeng!
Dette ville ikke vært en fjerde-juli- tivoli-fornøyelsespark-opplevelse
uten en "test hvor sterk du er"-maskin.
-Føler du deg sterk? -Å, det er kult.
Tramp. Kokosnøtt treffer steikepanne.
Alle beundrer deg.
-Ja. -Trekk tilbake. Kom igjen.
Sett i gang.
Bang!
-Nå, herr Belleci, trengs ferdigheter... -Hva er dette?
...dømmekraft og kløkt:
kokosnøtt-leken! Gjør det!
Du kaster! Dette er så amerikansk!
-Alle er vinnere! -Hva vinner jeg?
Du vinner... en fiskeburger!
KAPTEIN HAMMONDS FISKWICH
Trå til! Fiskeburgere! Dollar stykket, eller gratis til premievinnere! Hallo.
Hallo, jeg vant akkurat kokosnøttkastet.
Er du en vinner? Da trenger du en fiskeburger.
Hva?
Det er en kjøttfull bit, ikke sant? Den har substans.
Den har en smak.
Ja? Og smakte den godt?
Det var det mest ufyselige jeg har spist.
Og de bare kom og kom.
Jeg holdt på å spy lenge før han serverte den siste overraskelsen.
-Stig på! -Herregud, hva er det?
Se!
Det, min venn, er tivoliets hovedattraksjon,
den store, hovedbegivenheten!
-Er det noe man kan kjøre? -Å ja!
Det er en 360-graders huske.
Kult! Som en russisk huske.
Jeg har lagt til en motvekt, i lik avstand til svingpunktet,
så idet du går opp for framdrift, vil gravitasjonen på motvekten ta over,
og ping, over med deg! Å, for en følelse!
-Hvor fort går den? -Så fort du vil.
-Hva? -Jepp.
Rop om du vil gå raskere eller ikke.
-Ja. -Og er den trygg?
Ja.
Greit. Ja, i så fall...
Hva om jeg vil stoppe?
Har du en brems? Hvordan går jeg av?
Glem å stoppe, la oss tenke på å kjøre.
-Frihet! -Det er kjempebra.
-La oss gjøre det i morgen. -Nei, nå.
Jeg føler meg bare ikke så bra.
-Er du redd? -Jeg føler meg bare ikke helt bra.
Bitte litt redd?
Det er meningen med tivoliattraksjoner.
Greit, la oss ta en tur.
-Du dreper meg ikke? -Nei!
Jeg føler at du prøver å drepe meg.
-Skal jeg bare spenne meg fast? -Ja,
og hold den ganske hardt.
Ja.
De gamle beina skjelver av frykt.
-Du er redd. -Nei.
Det er som før en berg-og-dalbane.
-Det er heimerten. -"Vil jeg klare meg?"
Er Deres Majestet klar for Deres livs tur?
-Klar? -Ja.
Alle kommer til elske deg. Hygg deg. Kjør! Å ja!
Den er grasiøs! Se på det!
Jeg kommer til å dø!
Og her kommer han!
-Hvor er bremsene? -Kan du bremse ned?
Ikke egentlig. Når som helst nå
vil framdriften kombinert med motvekten
overvinne gravitasjonen, og du vil gå over toppen.
Jeg føler at den kommer nærmere.
Sånn! Du har klart 360!
Ja!
Det må føles fantastisk!
Herregud! Kan du slippe meg ned? Slipp meg ned!
Jeg har én overraskelse til.
-En stor finale. Du vil elske denne! -Richard! Richard.
Seriøst, kan du bremse den?
Den går for fort.
Se på det!
Blussene mine! Richard!
Gledelig uavhengighetsdag!
-Hva gjør du? -Det er vakkert!
Det er blussene mine!
Få meg ned fra denne greia!
For en forestilling! For en kveld!
Jeg får tårer i øynene bare av å tenke på det.
Og señor Belleci? Likte han det?
Hvordan kunne du? Du vet hvor lenge jeg har jobbet med dem!
Smil. Lykkeligste dagen i ditt liv...
Din jævla...
Det er utrolig!
Din jævla...
Det er en lykkelig kunde.
Du må love å fortelle vennene dine hvor gøy dette var!
Din...
Hvordan kunne du, Richard?
Du vil aldri glemme dette!
Når jeg kommer ned, skal jeg drepe deg!
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder Heidi Rabbevåg