KAPITEL 3 OHØJ DER!
Richard!
-Richard! -Hvad?
-Kom. -Jeg kommer.
-Se! -Jeg har travlt.
-Se! -Hvad?
-Det er... -En flyvende gris? En flydende pub?
-En skib med supermodeller? -Ja.
-Er det? -Det er et skib.
-Hvor? -Lige derude. Se!
Det er et containerskib.
-Hvilket skib? -Lige der.
-Hvor? -Kan du ikke se det?
Tory, hvor længe har du stirret gennem den her?
-Giv mig den. -Tory...
Hvor blev det af?
Jeg ved, du gerne vil væk fra øen, men du bliver gal.
Gør som mig. Få dig lidt kvalitetstid.
Jeg tager et skønt bad, du kan bruge vandet efter mig.
Slap af, du bliver skør i hovedet.
Og kom i ly for solen.
Hvor blev det af?
DE STORE ESKAPISTER
Forstå det sådan.
Var der et skib derude den dag, så jeg det ikke.
Jeg var bekymret for Tory.
Han var oppe i tårnet hele dagen,
helt alene, og stirrede i kikkerten.
Jeg tror, at solen og ensomheden begyndte at påvirke ham.
Jeg ved ikke, hvad han har sagt, men jeg så et skib den dag.
Da besluttede jeg
at finde ud af, hvor ofte de sejlede forbi.
Tory?
-Richard! -Er du okay?
-Godt, du er her. -Jeg har ikke set dig i dagevis.
Jeg har vist regnet det ud.
Hver tredje dag sejler to skibe forbi.
Der er en sejlrute lige ud for kysten.
Bor du heroppe nu?
Ja.
Så du kommer aldrig ned?
Nej.
Hvad gør du, hvis du skal...
Du må gerne bruge det.
Hør nu, tag et bad,
og kom ned og fortæl mig, hvad du har fundet ud af.
Okay.
Vi skal bygge en tømmerflåde.
Det er helt enkelt. Vi skal bare bygge en tømmerflåde.
Jeg tænkte, vi ville blive reddet, hvis vi nåede sejlruten.
Der kunne ikke være mere end ti sømil.
Richard var uenig, men jeg overbeviste ham om,
at en tømmerflåde var den bedste måde at undslippe på.
Jeg vil bare lige slå fast her,
at jeg kan lide biler, og han laver eksplosioner og sådan.
Ingen af os ved noget om både.
Han har sikkert sagt, jeg tilbød at hjælpe med tømmerflåden?
Jeg snakkede ham efter munden.
Og hvis hans plan havde virket,
var jeg blevet efterladt på øen med en høne og en fodbold.
Hvad er det til?
Det er til tømmerflåden.
Laver du tømmerflåden af drivtømmer?
Ja.
Den vil synke.
Hør, jeg kalder mig ikke en bådekspert.
Det giver jeg dig ret i. Du er grunden til,
vi er i den her knibe.
Du må lade det ligge. Det forgifter dig.
Jeg arbejder stadig på det.
Jeg har set overlevelsesprogrammer og ved, hvad man bygger af.
Man laver den af store stykker træ.
En bådbygningskonkurrence.
Vi laver en flydekonkurrence.
Et opdriftsslag.
-Åh gud. -Ja!
-Du er frisk. -Okay.
Vi ses på stranden.
Siden tidernes morgen har menneskeheden lavet tømmerflåder sådan her.
Træ. Det er let og stærkt, og takket være luften mellem fibrene
flyder det og er vedvarende og miljømæssigt forsvarligt.
Det er en klassiker af god grund.
Sådan forestillede jeg mig en tømmerflåde.
Men vi har også moderne materialer. Se på min.
Opdrift er det, jeg bruger.
Hver af disse 150-liter-tønder har luft til at holde mig flydende.
Havde mine naboer det i deres have,
ville jeg ringe og klage.
Det ligner affald. Den er tudegrim.
Denne grimme tingest får os fra øen.
Vælg en klassisk tømmerflåde.
Vi vælger den konstruktion, der flyder længst.
Okay.
Og tag ikke mine byggeidéer, efter de virker.
Overraskende tung.
Hvert minut nu.
Skal du have hjælp?
Det er ikke en søsætningskonkurrence. Det handler om at være den bedste.
Vent bare, til den flyder.
Vi ses til søs.
Okay.
Tory, jeg synker.
Vil du med på min?
Jeg troede, træ flød.
Du er halvvejs på tømmerflåden, halvvejs i vandet.
Det er, som om...
Det virker ikke.
Er du enig i, at min konstruktion er den bedste?
Ja, min er sunket.
Vi vælger den her?
-Godt så. -Ja.
Nej, jeg tager hjem.
Jeg vinder.
Jeg lod ham vinde med vilje.
I er begge meget dumme mænd.
Jeg er overrasket over, vi ikke begge er døde.
Hvad skete der så?
Vi byggede en udgave af min vinderkonstruktion til os begge.
Jeg tilføjede en mast og et sejl, og så var vi på vej væk.
Det er alt.
Vi har mad, vand, årer.
-Gin. -Gin.
Hvorfor tager vi Clarkson med?
-Vi er et hold. -Ja, men han fylder meget.
-Vi skal ikke efterlade nogen. -Okay.
Hvor langt kommer vi på den bunke skrammel?
Vi skal ikke langt. Vi skal bare ud til sejlruten.
Kommer vi derud, bliver vi set og reddet.
Vent.
Farvel, smukke træhus.
Farvel, himmelseng i bambus.
Farvel, Monster-høne. Du har ledelsen nu.
Forlader vi Monster?
Jeg åbnede døren. Hun kan komme ud.
-Er du klar? -Ja.
Endelig kan vi komme væk.
Kan du sejle?
-Nej. -Heller ikke mig.
Så hvad nu, kaptajn?
Burde vinden ikke skubbe os afsted?
Men det gør den ikke, vel? Man bliver trukket afsted.
Der er højt tryk på den ene side, og lavere tryk på den anden side,
og det er det lavere tryk, der trækker,
så man bliver trukket, ikke skubbet, når man sejler.
Hvornår begynder vi at drikke vores tis?
-Lad os vente, til vi løber tør for vand. -Okay.
Jeg troede, det ville være lettere.
Vi dør herude på vandet, og vi dør af kedsomhed.
Jeg kan ikke tage meget mere.
-Hvad laver du? -Jeg tager hjem.
Vi har prøvet.
Kom tilbage. Du kan ikke bare hoppe over bord.
Se, der kommer en vind. Det virker.
Jeg bliver reddet.
Nej!
Og det var det.
Vi ses derhjemme.
Forræder!
Det er meget sværere at sejle, end man tror.
Specielt når masten knækker grundet en let brise.
Jeg sagde det jo.
Jeg laver biler, han får ting til at eksplodere.
Vi ved intet om både.
Hej, min skat,
vi bliver her vist lidt længere, end jeg havde regnet med.
Så jeg tænker på at bygge en tømmerflåde med en mekanisk anordning på.
Noget, vi kan kontrollere.
Jeg håber, jeg kan få Richard med, for han elsker mekaniske ting.
Han kan hjælpe mig med at komme væk fra øen.
Lige nu ser det ud til, han gerne vil blive.
Det er ærgerligt, vi ikke kan cykle fra øen.
Det kan vi ikke.
Edison opfandt ikke pæren.
Han tog en andens idé og gjorde den bedre.
Ja?
Din tømmerflådeidé var et godt grundlag for en idé.
Tak.
Men den kræver en visionær person til at få den til at fungere.
Okay?
Vi skal bruge din tømmerflåde og pedalkraft.
Fortsæt.
Hvis vi skal gøre det her,
skal jeg bruge 100 procents engagement fra dig.
Og din cykel.
Se, hvem der dukkede op. Endelig.
Jeg troede, jeg var den eneste, der ville herfra.
Vi gør det her.
Her er den anden cykel.
En hver på en tømmerflåde.
Vi monterer dem ikke side om side på tømmerflåden, vel?
Den, der træder hårdest, vil blive ved med at dreje om hjørner.
Hvorfor ikke lave en tandem?
-En bag den anden? -Ja.
Vi skiller dem ad.
Vi har ikke brug for den del.
Min plan er, at det skal drive roret.
Det er din konstruktion.
-Det vil ligne... -Noget i den stil.
Ja.
Kæde, kæde, strammeanordning...
Svejsning.
Begge trækker.
Det kommer til at virke.
Vi kobler det til den anden cykel.
Hvor mange padler skal vi bruge til vores padlere?
Det ved jeg ikke. Hvor mange har du?
Tre på hvert hjul.
Hvis en kom i for hurtigt,
vil den gå ned i oprørt vand og være ineffektiv.
Dit gæt er lige så godt som mit.
Så er det nu.
Sådan her får den sin kraft.
-Sig, når den er i. -Ja.
Okay.
Subtil teknik.
-Den sidder i. -Ja.
Hvis vi kører den rundt, burde den...
Den sidder fast.
Godt.
Pedalerne drejer rundt.
Det virker.
-Skal vi tage en tur? -Lad os sejle.
-Du sidder forrest? -Ja.
Hvordan styrer vi den?
En båds ror er bagerst.
Det drejer båden i midten.
Men vi har padlerne bagved,
så jeg sætter roret foran.
Styringen bliver langsom.
-Er du klar? -Ja.
-Kom. -Og begynd.
-Det virker. -Drejer det rundt?
-Det er ret godt. -Det drejer.
-Det virker. -Ja.
Horisonten kommer brusende mod os.
Red os.
-Den her maskine ændrer verden. -Så langt vil jeg ikke gå.
Jeg vil kalde den sø-kel.
Det er klogt.
-Sø-kel. -Jeg er med.
Ironien er, at jeg vil tjene en formue.
-Vi køber øen. -Jeg køber den.
-Sø-kel, registreret varemærke. -Nej tak.
Kaptajnens log 204.
Jeg har opfundet et helt nyt køretøj. Sø-klen.
Det er min gave til menneskeheden.
En vandcykel.
Richard "opfandt" en vandcykel.
SØKEL
Det er storslået.
Det virker.
Det gør det.
Det er en nydelse at se dig bruge hjernen.
Tak.
Jeg elsker din opfindelse.
Den ændrer verden.
-Hvilken vej peger den? -Hvad?
-Vores ror? -Den vej.
Vi skal vist lidt til venstre.
Jeg har ikke monteret Sat-Nat.
Du sagde, det bare var ti sømil ude.
Ti sømil er ikke langt.
Vi har cyklet et stykke tid nu.
Det er, som om vi har pedaleret i timevis.
Pedalerer du? Det bliver sværere.
Gør det ondt?
Ja.
Mine ben brænder.
Det var klart fra begyndelsen,
at sø-klen var et teknisk mesterværk.
Men den var mere egnet til atletiske typer som mig.
Jeg var helt ødelagt. Jeg har aldrig været så træt i mit liv.
Kun tanken om at komme hjem holdt mig i gang.
Lad os fortsætte.
Ja. Lad os...
-Koncentrer dig. -Ti sømil.
-Jep. -Okay.
Mindst.
Jeg ser, hvor langt vi er kommet.
Tory, du skal ikke kigge.
-Er vi kommet langt? -Bliv ved.
Nej!
Du kiggede.
Vi kommer aldrig fra øen.
Beklager. Jeg tager hjem.
Jeg vidste, det ikke ville fungere.
Om to timer kan vi være hjemme.
Det var klart skuffende,
at Tory ikke havde styrken
til at få sø-klen til at virke.
Jeg var desperat efter at komme væk.
Og at få Richard til at holde op med at sige "sø-klen."
Jeg måtte finde på en anden plan.
-Vandet er næsten klar. -Godt.
Hvad forestiller du dig, yuccaen er i aften?
I aften er det fest. En gang om ugen er det bøf.
-Det lyder lækkert. -Ja.
-Hvad forestiller du dig? -Hummer.
Skaldyr og kød. Halvt-halvt.
Lad os tænke over tømmerflåden igen.
-Ja. -Hvad gik galt?
Alt.
Sejlet var nok ikke den bedste idé.
Det var en dum idé.
Og så arbejdskraften...
Det var værre.
-Ja. -Ja.
Jeg foreslår, vi dropper tømmerflåder.
De fungerer ikke.
Vi har prøvet, men fejlede.
Damp!
Hvad?
Vi kan lave en dampmaskine.
Jeg ved, det lyder skørt.
Richard sagde det samme.
Men I må forstå, jeg havde en plan.
Hvad laver du?
Se, hvad jeg fandt.
Kan du huske den? Det er kedlen.
Den kan jeg huske.
Det var hejseværket, der trak ankeret op,
men nu kan vi bruge det til vores dampskib.
Har vi hele partiet?
Jep! Kedel, motor...
Vi har bare brug for et padlesystem.
-Vil det virke? -Ingen anelse.
Skal vi tage den ud?
Okay.
Du har måske fat i noget her.
Se lige. Det er teamwork.
Når vi samarbejder, kan vi gøre alt.
-Det er kedlen. -Ja.
Herinde er trykbeholderen.
Vi fylder den op med vand og sætter ild til her.
Det varmer vandet op, skaber damp,
så pumper vi dampen ind i vores dampmaskine.
Er det maskinen, der skaber den reelle energi?
Nu skal vi bare have den tilsluttet,
vi fylder den med vand, tænder op og ser, om det virker.
Det kan fungere.
Det er vigtigt. Det er vores trykmåler.
Vi vil ikke skabe overtryk.
Det kan ende med at blive en kæmpe bombe.
Det er pointen.
Folk tror, dampmaskiner er rare og uskadelige,
men de har en indestængt energi.
Hvis den skaber overtryk og eksploderer...
Dø.
Tømmerflåden ødelægges, og vi dør.
Damp kommer ned i slangen, ind i cylindrene,
cylindrene forbliver under tryk,
men det er en bevægelse frem og tilbage.
Så trykket går den vej,
ventiler åbner op og skubber stemplet tilbage,
hvilket bevæger krumtapakslen,
der er fastgjort til vores tandhjul,
og det vil dreje vores aksel,
som vi til sidst sætter en padle på.
Vi udskyder det uundgåelige. Den skal i gang.
-Skal vi tænde op? -Vent.
-Ja. -Vi skal have kasketter på.
Jeg gør det ikke uden kasket.
Vi tager vores kasketter på og tænder.
-Det er som en ceremoni. -Det er det.
Vi har kasketter, vi har ild...
Det kan være vores billet væk fra øen.
Der er vand i. Man kan se det i måleren på siden.
-Godt. -Jeg tænder nu.
Okay.
Den griber fat.
Vi lukker den.
Jeg har åbnet den her ventil.
-Okay. -Vores dampventil er lukket.
Det er som at tænde op i en brændeovn.
Hvad nu?
Vi venter, indtil dampen opbygges.
Jeg kan høre vandet boble.
Der er noget elementært ved det her. Det er ild, vand...
-Ja. -Tryk. Det er spændende.
Ingen af os kan sejle, så det var en forfærdelig idé.
-Det var din idé. -Det med arbejdskraften.
Sjov konstruktion, men for meget arbejde.
Det kan være vores svar.
Jeg glæder mig til at se den bevæge sig.
Også mig.
-Vi har damp. -Pas på. Det er varmt.
Det er varmt!
Der er tryk, fordi du lukkede ventilen.
Ja.
-Det er spændende. -Det er en proces.
-Vi opbygger tryk. -Det sker.
Den tikkende bombe. Det værste er, at man ikke ved...
Overtryksventilen virker!
-Helt sikkert. -Ja.
Jeg har vist lavet en bæ i bukserne.
Jeg frigav mit eget tryk samtidigt.
-Vi har damp. -Ja.
Det er tydeligt. Er ventilen åben?
-Ventilen er åben... -Jeg åbner den her langsomt.
Det bør komme ud her.
Det er vand og damp.
Det er et godt tegn.
Vent. Det er bare damp. Det er damp hele vejen igennem.
Vi har damp.
Du lukker for den.
-Du lukker for den. -Jeg lukker ventilen.
Når man så tænder her...
Så bør den starte.
Så er det nu.
Langsomt.
Jeg føler mig som Frankenstein.
Vi gjorde det.
Den lever.
Den fungerer.
Vi har en dampmaskine!
-Den virker. -Åh gud.
Den er smuk.
Vores hjul kører rundt.
Vi har energi.
Nu skal vi bare montere den fast til tømmerflåden med en padle eller noget,
og vi kommer væk fra øen.
Det er smukt.
Det er som Chitty Chitty Bang Bang.
Vi kan komme væk fra øen. Vi laver en dampdrevet båd.
Jeg kommer hjem til dig.
Jeg glæder mig til at se dig og fortælle om det vanvittige eventyr.
Jeg savner dig.
Tory! Her.
Højden er vigtig.
Den skal langt ned i vandet for at skubbe os afsted.
Nej, hvis du tænker over det.
For hvis den går for langt ned, hvis vandet er her,
går det den vej og skubber fremad,
men herfra vil der være modstand, da vandet løftes unødvendigt,
så de skal ikke gå langt ned. De skal dykke, skubbe og ud.
-Ja. -De er bedst lige over vandet,
så de dykker ned og kommer op.
Men vi ved ikke, hvordan båden ligger i vandet.
-Så jeg har gættet. -Ja?
Det er et videnskabeligt gæt.
Nej, bare et gæt.
Vi håber, du har gættet rigtigt.
-Det ser godt ud. -Ja.
Sæt den ind. Skal vi få det andet på?
-Okay. -Sådan.
-Okay? -Ja.
Sådan.
Kom nu.
Den er smuk.
Den er prægtig. Vi skal stadig have roret på.
Og kedlen. Så kan vi teste den her onde maskine.
Ja.
I skulle have set dampbåden. Den var smuk.
Da vi havde givet den drivtømmer som brændsel,
var vi klar til at sejle.
Vi har fuld damp på.
Fortsæt, nummer et.
Jeg har det godt med den her.
Virkede båden?
Ja, det gjorde den.
Men har I været på en dampdrevet hjuldamper
med en femårig, der keder sig? Prøv at gøre det med Richard.
Det er værre.
-Tory? -Ja?
-Er vi der snart? -Nej.
Hvad med nu?
Ikke endnu.
-Tory, kaptajn? -Ja, kaptajn?
Må jeg spørge om, hvor langt vi er
fra vores fælles mål,
særligt om vi snart er der?
Det var slemt nok på øen med dig.
Hvis vi skal være længe til søs, må du live lidt op.
Kom nu.
Vi har mad og vand til fire dage.
Vi vil være herude et stykke tid.
Vi må prøve ikke at genere hinanden.
Hvordan ved vi, hvor langt vi er nået?
Med den her.
En planke?
Nej. Vi måler, hvor hurtigt vi sejler i knob,
-som de gamle sømænd gjorde. -Fortsæt.
Da vi havde tid,
fandt jeg på et primitivt målesystem.
Jeg tog alt rebet på båden,
bandt det sammen og hver meter bandt jeg en knude.
Jeg smider bøjen ud.
Det hedder bøje.
Så skal du tage tid hvert 30. sekund,
og jeg tæller knuderne i min hånd.
-Knuderne har en meters afstand. -Ja.
Vi ved, hvor mange meter vi har sejlet på 30 sekunder.
Vi udleder, hvor mange meter på et minut,
så hvor mange på en time, så kilometer på en time.
-Præcis. -Bang!
Så ved vi, hvor hurtigt vi sejler, og hvor langt vi sejler.
-Du har tænkt. -Der er ikke andet at lave.
-Der kommer knob fra. -Baseret på sømil.
-Ja. -Er du klar?
Du siger, når den er i vandet, og jeg tager tid.
-Bøje ud. -Okay.
-Tæller du? -En.
-Det er fem sekunder. -To.
Tre.
Der er gået 15 sekunder.
Fire. Fem.
-Fem sekunder tilbage. -Seks.
Tre, to, en.
-Syv. -Så det er syv på 30 sekunder.
Det er 14 meter i minuttet.
Hvad er 14 gange 60?
-Jeg kan ikke regne uden mad. -Vent lidt. 14 gange ti...
-Vent. -...er 140, gange seks...
Otte hundrede fyrre i timen.
Det er næsten en kilometer i timen. Der er utroligt langsomt.
Et lille problem med dampbåde.
De er langsomme. Men jeg gav ikke op,
selv med et skørt barn, der drev mig til vanvid.
Må jeg prøve?
-Vil du gøre noget nyttigt? -Ja.
Vil du tage koordinater?
Det lyder kompliceret. Må jeg lægge i ilden?
-Nej. -Må jeg se dig gøre det?
Kun hvis du ikke snakker.
Kom nu!
-Det kan jeg gøre. -Glem det.
Hvordan ved vi, vi har nået sejlruten?
Hvordan ser den ud? Har den striber i midten?
Og lys?
Hvilken side af havet sejler de på?
Jeg siger bare,
at vi ikke skal være på den forkerte side
og på samme side som den modkommende skibstrafik.
Jeg kan lægge i ilden. Hvert 15. minut, et stykke tømmer.
-Jeg ved det. -Fint.
Jeg lader dig passe ilden, hvis du holder op med at snakke.
Kan du gøre det?
Hør her,
bare hold øje med måleren,
så vi ikke overbelaster fartøjet.
Sker det, kan det hele eksplodere
og gøre det af med os og båden.
Så du må ikke lægge for meget i ilden.
Godt. Jeg tager en lur.
Om 12 minutter skal det her ind.
Clarkson?
Clarkson. Er du vågen?
Nu skal du høre.
Han putter et stykke træ i kedlen hvert 15. minut.
Jeg tænker bare. Det er kedeligt.
Hvorfor ikke putte fire stykker i hver time?
Så kan jeg bruge resten af timen
til at tage en lur og snakke med en delfin,
tage en lur.
Det er det samme med fire stykker i timen.
Det er effektivitet.
Godt, du er enig. God plan.
Sådan. Nemt.
God idé, Clarkson.
Men når man putter en masse træ i på én gang,
er det ikke tidsbesparende.
Det ved jeg nu.
Hvad sker der?
-Hvad? Tryk. -Hvad har du gjort?
Hvad mener du?
Trykket. Måleren er helt i top. Det er ikke godt.
Jeg har ikke rørt måleren.
-Hvor meget træ har du puttet i? -Som dig.
Du har lagt for meget i.
Jeg gjorde det i én omgang.
-Den kan eksplodere. -Hvad mener du?
-Spring over bord. -Hvad?
-Forlad skibet. -Men her er hajer.
Gør, hvad du vil. Jeg smutter.
Du kan ikke bare gå.
Der er en protokol, når man forlader et skib.
Jeg gør det med værdighed og stil.
Er der hajer?
Clarkson!
Åh nej!
LIDT SENERE
Den eksploderede ikke.
Nej, og den sejler stadig.
Men vi er ikke om bord.
Hvordan er det bedre end at være hjemme på vores smukke ø?
Hvis en haj spiser mig, bliver jeg rasende.
Havde du ikke overfodret ovnen, var vi stadig om bord.
Du lagde fire stykker i. I den her størrelse hvert 15. minut.
Jeg lagde fire stykker i på samme tid.
Præcis. Derfor overophedede den og var nær eksploderet.
Du fik os næsten slået os ihjel.
"Næsten" er det vigtigste.
Den ser ud til at sænke farten. Vi kan sikkert fange den.
Medmindre den eksploderer.
Den stoppede.
Ved du hvad? Man kan ikke være for forsigtig.
Ja.
-Den kunne have slået os begge ihjel. -Ja.
Lad os få den ordnet.
Fra nu af er jeg ansvarlig for træet.
Det er alligevel manuelt arbejde. Jeg er officer.
Hvad skete der så?
Jeg faldt til ro, fik kedlen til at virke igen,
og vi nåede endelig til, hvad, jeg gættede på, var sejlruten.
Så er vi fremme.
-Er det sejlruten? -Ja.
Hvad gør vi så nu?
Vi venter.
Hvor længe venter vi?
Indtil der kommer et skib.
Der er gået fire dage.
Vi er løbet tør for mad og vand, jeg er sulten, Clarkson keder sig.
Alt i mine beregninger siger, det er sejlruten.
Der burde være kommet et skib forbi.
Må jeg kigge på dine beregninger?
JEG SAVNER RØDVIN
Er vi kommet herud baseret på det?
Det er noget bras. Det er et billede af en lampe.
Hvad er det for noget skørt noget?
Det er dig.
Jeg er blevet slæbt ud på havet for at dø...
...af en galning.
Hvor meget værre kan det blive?
Det er det træ, vi har tilbage til at komme tilbage.
Sådan. Nu er vi virkelig på røven.
Vi sidder fast herude
uden brændstof, sejl og håb.
Hjælp! Hjælp mig!
Tekster af: Maria Kastberg
Kreativ supervisor Lotte Udsen