Kámo! S dovolením!
Doleva.
Stopka, doleva.
Jedna, dva, tři, čtyři, pět.
Vpravo.
THIS JUST IN KOMEDIÁLNÍ SHOW Č. 1 NA KABELOVÉ TV
Pan Burnz?
Jste Charlie Burnz?
Charlie Burnzi, mluvím s vámi.
Pane Burnzi, Charlie Burnzi.
Trochu zameťte. A ať jsou rekvizity na správném místě.
-Ahoj, Marge. -Ahoj, Charlie.
Kde jsou všichni?
Charlie, je pondělí. Jsou na schůzce autorů.
No jo. Měl jsem dlouhý víkend.
Tak jo, měj se hezky.
Pospěš si. Prezentují nové skeče!
S dalším skečem jsme si dali záležet,
abychom nikoho neurazili, takže se připoutejte
a vychutnejte si to.
Takže jde o...
Je to reklama na nové komediální album.
Začínáme záběry planet a hvězd, prostě krásnými záběry vesmíru.
A pak se ozve hlas a vidíme Chyrona.
Po vzoru George Carlina a Richarda Pryora
vám přinášíme další komediální hlas.
A střihneme na fotografii Stephena Hawkinga.
V počítači jsme ho dali před cihlovou zeď.
Vypadá jako v komediálním klubu.
Mikrofon má, kde má počítač.
Zdá se to jen mně, nebo co je pořád s těmi černými dírami? Mám pravdu?
Vy lidi máte rádi dojmy?
Tak co říkáš na schůzku?
Pár velmi vtipných nápadů.
Ale Brade, někdo musí promluvit s Rogerem o jeho výslovnosti.
Já vím. To má asi z nervozity.
Prosím tě.
George Carlin, Richard Pryor.
Proboha, Stephen Hawking vyslovoval svoje jméno lépe než on.
Tohle je do toho nového segmentu.
Nebo jak říká Roger, nový "seg-ment".
Dobře, dám to klukům.
A existuje nový vynález zvaný počítač.
Možná si ho pořiď.
Už jsem ho měl, ale líbí se mi tohle.
Začali jsme spolu. Miluju to sáhnout si na papír.
Líbí se mi, že klávesa zanechá stopu, která tam před chvílí nebyla.
Ale dopřál jsem si tohle.
No teda. Umíš s tím dělat?
Jo, pokud nechci poslat e-mail, zprávu nebo zavolat.
-To není důležité. -Vůbec ne.
-Chceš něco k jídlu? -Mám schůzku u oběda.
A hele, pan společenský.
Je to výherce aukce o oběd se mnou z té benefice
pro městské knihovny.
To bude zábava.
Pěkná restaurace. Promiňte.
Ne.
Promiňte. Nashle.
Možná vy, pane. Dobrý den.
Phil Donahue. Těší mě.
-Co to mělo být? -Pane, dobrý den.
Ne, promiňte, že vás obtěžuju. To nejste vy.
Promiňte. Nashle.
Promiňte. Nehledáte náhodou mě?
Jsem Charlie Burnz.
-To si děláte prču. -Proč?
Tohle jste vy?
Jo. Jo, jo.
Cestou jste dostal pár ran, co?
Dá se říct, ale tohle je stará fotka.
Je z lodi Mayflower. Vyhrál jsem turnaj v shuffleboardu.
Opožděná gratulace. Jsem Emma Paygeová.
-Těší mě. Posaďte se. -Jdu pozdě.
Tím se netrapte. To nevadí. Jsem rád, že jste tady.
Díky, že jste na mě přihazovala v aukci.
Lichotí mi, že někdo vašeho věku fandí mé práci.
-Pravdu? -Jistě.
Vůbec sakra nevím, kdo jste.
Přihazoval na vás můj bývalý.
-Vy ne? -Ne.
A jak to...?
Je to herec, na hodinách herectví
hrál scénu z jedné vaší hry
a chtěl vás poznat, tak přihazoval.
-Kolik? -Dvacet dva.
-2 200 dolarů? To je fantastické. -2 200 dolarů, leda houby!
Dvacet dva dolarů.
To byla vítězná nabídka?
Začalo to na 20 a šlo to nahoru po 50 centech.
To je hodně smutné.
Dobrý den. Vítejte v Le Monde.
Budu vás obsluhovat. Co si dáte?
-Už jste tu jedla? -Ne.
Mají tu nejlepší steak sendvič. Dávám si jen to. Je fantastický.
Výborně. Dám si salát s plody moře.
-Dobře. A vy, pane? -Já si dám...
Můžu dostat navíc škeble, kalamáry a krabí maso?
-Jistě. A vy, pane? -Já si dám...
A můžu dostat navíc humří ocas s mušlemi navíc?
Spoustu mušlí.
Ty z Nového Zélandu, ne z Jersey, ty mají černé chlupy.
Kdo ví, co v nich je? Můžou být jedovaté.
Je to vše? Je několik druhů, které jste ještě nezmínila.
Prosím.
-Já si dám... -Můžu dostat dietní kolu?
A vy, pane?
Sendvič s tuňákem, celozrnný toast a ledový čaj.
Výborně.
Proč sendvič s tuňákem, když říkáte,
že mají nejlepší steak sendvič?
Zatímco jste si objednávala polovinu Atlantiku,
dostal jsem chuť na jedinou rybu, která zůstala v menu.
Máte bod, staříku. Máte bod.
Zeptám se vás.
Když mě neznáte, proč tu není váš bývalý?
Chytla jsem ho, jak mě podvádí.
A důvodem prý bylo, že jsem ta nejhorší v posteli.
A věřte mi, že se mýlí.
Měl byste vidět moje pohyby. Úplný "Cirque du postel".
Dobře. Tak... Nejdřív si dáme oběd.
-Zlomila bych vám páteř. -Děkuju.
Jo, ležel byste mrtvý a s úsměvem na tváři.
A vaše děti by říkaly: "Jak zemřel? Jak můj táta zemřel?"
A já bych se jim podívala do očí a řekla,
že na mně.
To je moc hezká myšlenka.
Jsi vtipný, staříku.
Jsem ráda, že tu jsem, i když jsem vás chtěla strčit svému bývalému do zadku.
Takový kompliment neslyšíte každý den.
-Páni, podívejte, co přinesl příliv. -Jo.
-Mockrát děkujeme. -Dobrou chuť.
Emmo, užijte si švédský stůl.
Takže... vy asi máte ráda komedii.
Ne.
Nemáte?
Ráda se směju, ale ve skutečném životě. Rozumíte mi?
To ve skutečném životě dělám. Jsem autor komedií.
Díváte se na This Just In na Funny?
Píšu taky pro Broadway a filmy a napsal jsem pět knih.
A co děláte vy?
Charlie, není mi dobře.
Proč máte najednou větší obličej?
-Necítím rty. -Jste alergická na mořské plody?
Asi jsem.
Co mám dělat?
-Volejte do nemocnice. Nemocnici! -Cože? Co?
Volejte do nemocnice!
Zavolej do nejbližší nemocnice!
To neznám. Podívám se na web.
-Zavolej do nemocnice! -Vše v pořádku?
Panebože! Panebože! Co jste to provedl?
Já nic!
To jsou mušle z Jersey!
-Prosím? -Já věděla, že jsou z Jersey!
-Co? Ne! Já jsem z Jersey. -Potřebuju pohotovost.
Je to naléhavé.
Všichni se uklidněte. Jen klid.
-Měli bychom zavolat záchranku. -Siri! Co je to s tebou?
Paní, měla jste někdy alergickou reakci na mořské plody?
Objednala jste si a tohle se stalo?
-Měla jsem chuť. -Jen klid. Už tam skoro jsme.
Budete v pořádku.
Charlie? Charlie.
Charlie!
Mám jen vás, Charlie, neopouštějte mě!
Ach jo.
Pan Burnz?
Neměl bych to vyplňovat já.
-Jaký je váš vztah ke slečně Paygeové? -Vyhrála mě v aukci.
Fajn, nevěřte mi.
Nemá pojištění
a neměla by odsud odejít bez doprovodu.
Nemá pojištění?
Dobře.
Tisíc sto dolarů?
Ano. A faktura za sanitku přijde poštou.
Můžete zaplatit při odchodu.
-Vaše dcera bude v pořádku. -Moje d...?
Skvělé. Není to skvělé?
Vyprávěla mi, jak jste ji adoptoval z toho sirotčince v Keni.
-To je něco. -To vám řekla?
-Jo. -No, víte...
Ona je výjimečná.
Tohle je dost vážná reakce.
Má nějaké další alergie?
Měl byste to probrat s ní
nebo vám dám kontakt na stařešinu z jejího kmene.
Jmenuje se Mbolo.
Je dobře, že jste zareagoval rychle.
Ještě chvíli a dopadlo by to jinak.
Tady má recepty.
Lékárna je tamtudy.
Šest set dolarů?
Sendvič s tuňákem mě stál skoro dva tácy.
-Vítejte v New Yorku, kamaráde. -Co je to?
Adrenalin. Do hodiny jí to musíte píchnout.
-A když ne? -Tak zemře.
Další.
"Odstraňte modré bezpečnostní víčko vytažením nahoru."
-Dobře. -Co tak trvá?
Mám problém se čtením pokynů bez brýlí.
A taky jsem z toho trochu nervózní.
-Dobře. -To ne.
To sakra ne. Položte to.
Nenechám se od vás píchnout tou kostkou z lega,
když se vám tak třese ruka. Vypíchnete mi oko.
Ale musím to udělat do hodiny, jinak máte malér.
Tak počkáme hodinu. Když nezemřu, můžete jít domů.
Fajn. Užijte si otok.
Tak jo. Píchněte mě, staříku.
ZA MOKRA KLUZKÁ
Do pr...!
Zatra...!
Tak jo.
Show skončila.
Udělám si čaj, možná zmírní ten otok...
"Aplikujte jen pár vteřin."
"Za mokra kluzká?"
-Vy jste se díval? -Já musel. Fakt...
Musel jsem. To nejde dělat se zavřenýma očima. Věřte mi.
Mohlo to skončit k nelibosti nás obou.
Děkuju. Slibuju, že vám to vrátím do posledního centu.
To nemusíte. Jak se cítíte?
Jako byste mi píchnul pět energeťáků.
Takže mám dobrých 30 hodin energie! Jsem nažhavená!
-Můžu se na něco zeptat? -Na co?
Proč jste řekla doktorovi, že jsem váš otec?
Přišlo mi super mít bílého tátu.
A to s tím sirotčincem?
To už jsem byla trochu mimo.
Jistě ze mě mluvily ty mušle.
Jo, to mluvily ty mušle.
Jo, to určitě.
Poslyšte, zkuste si odpočinout.
Potřebujete ještě něco? Mám ještě 20 babek.
Budu v pohodě.
Chci se omluvit za ty svoje řeči o mém bývalém.
To jsem neměla říkat.
Jste dobrý člověk a nebylo to vůči vám fér.
-Já tomu rozumím. Ven tudy? -Jo, tudy.
-Sebejisté. -Jo.
Hezky.
-Tak to... -To nic. To je metový odpal.
Promiň, Rexi. Vyhrál jsem.
Nevím, proč se mnou hraješ.
-Je to dobrý aerobik. -Jo, pro mě.
Lítám tady jako blázen. Lapám po dechu. Ty jen...
Stojíš u sítě. A skončí to šest nula, šest nula.
-Šestula? -Šest stop...
Máš perverzní radost z vítězství nad jediným synem?
Jo, velkou.
Hele, tati...
Francine chce vědět, jestli přijdeš na Lindsayinu bat micvu.
Má dcera se ptá, jestli přijdu na bat micvu mé vnučky?
-Proč bych nepřišel? -Prý jsi neodpověděl.
Proč nezavolá, místo aby se ptala přes tebe?
Tati, nerozčiluj se. Znáš ji.
Bude zábava. Budeme spolu.
Ať si Lindsay nemyslí, že jsem nechtěl přijít.
Kdo ví, co jí tvoje sestra říká?
Prostě jí zavolej.
Byla to zábava. Tak zase příští týden?
Zase s tebou prohraju.
Musím jít.
Ve tři mám jednání. Jsem trochu nervózní.
Předkládám svůj návrh na novou budovu na Union Square.
Mohla by to pro mě být velká věc.
Já jsem odpověděl. Vím to.
Tati, tím se netrap. A popřej mi štěstí.
S čím?
S tím mým návrhem budovy.
Aha, jo, jo. Jo.
Jo. Uvidíme se.
Hned jí zavolám.
Tati! Tati!
Tati!
Něco jsem provedla, tati!
Mám strach! Tati!
Tati!
Dobrý den. To je... Šílený. Já...
-Zapomněl jsem číslo skříňky. -To nic.
Mám univerzál.
-Začneme tady. -Dobře.
To je perfektní.
To v pohodě zvládneš. Plácneme si.
Jsem na tebe hrdá. Vedeš si tak náramně.
Jo. Jsem jen trochu nervózní kvůli mému projevu.
-Už jsi ho začala psát? -Jo.
TÁTA
Volá děda.
Ahoj, dědo.
Ahoj, Lindsay. Jak se má moje holčička na bat micva?
Dobře.
Zeptej se, zda přijde.
Jak to myslíš? Děda nepřijde?
-Přijdeš? -Proto volám.
Jistěže přijdu. To bych si nenechal ujít.
-Bezva. Mám radost. -Tak to mám taky radost.
-Můžu mluvit s maminkou? -Řekni mu, že s ním teď nemůžu mluvit.
Prý ti zavolá zpátky.
Jo. Dobře.
Nemůžu se tě dočkat.
Taky se na tebe těším.
Tak povídej. Máš krásné šaty?
To uvidíš, až přijdeš.
Dobře.
Můžeš mi pomoct s projevem?
Jo, samozřejmě. Dáme tomu pořádnou šťávu.
-Jo. -Tak jo, broučku. Uvidíme se brzy.
Měl jsem špatný den.
Díky, žes mě vzala tak pozdě. Vážím si toho.
Já... Ve fitku jsem si nemohl vzpomenout, kde mám skříňku.
Chodím tam roky.
Je to tak trapné.
To se dalo čekat.
Nepanikař. Děláš to, o čem jsme mluvili?
Jo. Snažím se neměnit rutinu.
Každý den chodím do práce stejnou cestou. Jím zdravě.
Cvičím.
A beru léky.
A mimochodem, ta Namenda.
Po tom je taková zácpa.
-To mě mrzí. -Mrzí?
Osm dní jsem měl zácpu. Byl jsem jako krajta, co spolkla jelena.
Charlie, máš léky, které ti s tím pomohou,
a vždycky si můžeš dát klystýr.
To si šetřím na narozeniny. Malá specialitka jen pro mě.
Jak se ti spí?
Proč spát, když můžeš být vzhůru a terorizovat se?
Spím možná tak čtyři hodiny.
A co ty flashbacky?
To je to nejšílenější.
Během oběda klidně zapomenu, co mám k obědu.
Ale pak mi něco vletí do hlavy a prásk!
Mohl by to být okamžik, úlomek, věta.
A jako bych byl tam.
Vidím to, jako jsem to viděl tehdy. Není to...
Skoro můžu věci i cítit. A pak černo.
Prostě to zčerná a zmizí stejně rychle, jako to přišlo.
Je to naprosto šílené.
-Jak jde psaní? -Myslím, že to pomáhá.
Mozek mi udržuje aktivní a posiluje to moje popírání.
Víš co, ta show, to jsou všechno mladí.
Jsem jako stařík, kterému nechceš na dvůr kopnout míč.
Ale moje věci se pořád vysílají.
Stále pomáhám tu show utvářet,
a když se můj vtip trefí a publikum se směje,
nic se tomu nevyrovná.
A já to pořád miluju.
Fajn. Myslím, že si vedeš dobře.
Držíme to na uzdě, ale je to hodně nepředvídatelné.
Tvoje popírání nesmí převážit tvůj smysl pro rozum.
O tomto druhu demence stále hodně nevíme.
Dobře.
-Tak za měsíc. -Jo.
-Pokud mě nebudeš potřebovat dřív. -Dobře.
Díky, jsi kamarádka.
Mimochodem, minulý týden byla show dost dobrá.
Jo?
-Kdo tam byl? -Víš, tamten, jak se jmenuje?
Z toho filmu. Vzal si tu...
Tu vlasatou.
Nechceš moje léky?
PRO CARRIE
Prostě srazíš ženskou? Prostě někoho přejedeš!
Ty parchante!
Vrať se a zkus to znovu, ty bezpáteřní zmetku!
Ale copak.
Co se stalo?
Šla jsem vpravo, když jsem se čelně srazila s nějakým blbcem,
který šel po pravé straně, ale vlastně je to jeho levá strana.
A za všechno může on, protože nejsme v Anglii!
Jak víte, kde bydlím?
-Google. -Google?
-Tady. -Co je to?
První splátka dluhu.
Vy tancujete u tyče?
Bože, ne. A říká to člověk, který se živí tím, že rozesmává Ameriku.
Moje koleno!
-Moje kolena! -Poslyšte, pojďte nahoru.
Vyčistím vám to a pak vám můžeme vypláchnout pusu.
Pojďte.
Dobře.
Páni.
Ten chlap umí. Tohle je hezký.
CHARLIE BURNZ SLAVÍ TRIUMF
Znáte spoustu starých bělochů.
BROADWAY ZÁŘÍ
Oprah Winfreyová?
"Pro Carrie?"
Tak tady to je.
Podle té stěny jste nejen starý, ale také slavný.
Posaďte se.
Jste sériový vrah?
-Co tím myslíte? -Nedělají tohle sérioví vrazi?
Sbírají fotky všech, které zmasakrovali a pohřbili na dvorku?
Druhé koleno.
-Kdo je to? -Kdo?
To je moje rodina.
Tak proč máte napsaná jejich jména?
Něco o nich píšu a pomáhá mi to soustředit se.
Jak jste se stal spisovatelem?
Jím se nestanete. Myslím, že jím prostě jste.
Když jsem byl malý, přišlo mi zábavné
vzít pravdu a udělat ji zajímavější.
Takže jste lhář?
Dělám si srandu. Je to nádhera.
Jo. A jste zase jako rybička.
Díky.
Co bylo tady?
Jeden obraz, který spadl.
Hospodyně ho někam dala, nevím.
Musím se vrátit k práci.
Vymýšlení kravin, protože máte nudný život?
Něco takového, jo.
Děkuju za ten sáček vypraných peněz.
Corleonovi budou mít radost.
Ale to jste fakt nemusela.
To se mýlíte, staříku. Musela.
Nashle.
Další jsou Sarah a Roger, napsali to Paula a Gary.
Trapná reklama pro advokátní kancelář.
Dobrý den, jsem Jerry Loomis.
A já Lorraine Loomisová.
Když jsme se brali,
pravidla randění byla mnohem méně matoucí než dnes.
A tady přicházíme my.
Jsme Sex rozhodčí.
Chodíme s vámi na rande.
Udržujeme bezpečný odstup.
Takže když dojde k techtle...
Nebo mechtle.
Pomůžeme objasnit, jaké obě strany mají záměry.
Aby nedošlo k nedorozuměním,
které by mohly vést k obviněním a žalobám.
Řešíme aspekty selhání vzájemné komunikace.
Například jste v zaparkovaném autě a ona se zeptá: "Chceš mě políbit?"
Ale on tvrdí, že řekla:
"Miláčku, můžeš mi strčit palec do zadku?"
Velký rozdíl, že?
-To je. -To je.
Nebo pokud jste nahoře na ruském kole
a on řekne:
"Nemám moc rád výšky." Ale ona tvrdí, že řekl:
"Chceš vidět fotku koulí mého rotvajlera?"
Tak už víte, proč nás potřebujete?
Budeme vás chránit před nehezkými obviněními,
předvoláními a žalobami pro pomluvu.
Pamatujte, že jsme na vaší straně.
Ať je to kterákoli.
-Jsme Loomis. -A Loomisová.
A uvidíme se u sou...
-Lože. -Lože.
To je dobré. To bylo dobré.
Je to decentní.
-Jo. -Takže...
Dobrá práce. Další skeč je od Darrella.
Thomas Hajzlík jr.
Začínáme v 19. století na britském školním dvoře.
Skupina devítiletých dětí pobíhá
a přemýšlí, co dělat, když skončila škola.
Chcete jít k nám?
Ne. U vás to smrdí.
A co k nám?
Ne. U vás to taky smrdí.
U nás to nesmrdí.
Jak to?
Jsem Thomas Hajzlík jr.
Můj otec vynalezl splachovací záchod.
Tak pojďme k němu domů.
Tak jo, dobrá.
Dobře, lidi. Velmi vtipné věci.
Dáme dohromady show.
Sex rozhodčí.
Napsali jste vážně vtipný skeč.
Ale...
Ale co? Sarah a Roger byli k popukání.
-Správně. -Já nevím.
Nevím. Charlie, co ty na to?
Velmi vtipný nápad. Ale palec v zadku, koule rotvajlera...
Cože? Reagovali jsme smíchem.
Samozřejmě. To vždycky.
Ale je to ten správný smích?
Protože je to velmi chytrý nápad.
Naštvaní knihovníci?
-Vtipné. -To ber.
Souhlasím.
Thomas Hajzlík jr.
Tak to ne.
Jo. Darrellova opce se blíží,
ale ještě neměl skeč ve vysílání.
Není to tak zlé.
Kdyby mluvili anglickým přízvukem,
jak by měli,
bylo by to lepší, ale celé to není správně formované.
Dejte mu ještě šanci. Vylepší to.
Darrella jsme vzali,
protože napsal hodně vtipné povídky do Lampoonu.
Asi je těžké udělat ten skok
od tištěného k hraní. Chce to čas.
Myslíš, že píše dobře?
Jo. Myslím, že má potenciál.
Ale že potřebuje povzbudit.
Poslyšte, vy si rádi užíváte
a taky myslím, že prznitel výslovnosti Roger potřebuje ránu do hlavy,
až řekne správně "předvolání".
Vážně. "Před-volání." Co je to? Malé volání?
Hodně podřadné volání.
Podzemní volání? Vážně, co má za problém?
Ale něco vám řeknu.
V komedii je hudba.
Je tam hudba. Existují k ní noty.
-On hraje falešně. -Děláme na tom.
To dělejte, protože z toho můžu zešílet.
-Dobře. Co dál? -Já musím jít.
-Omlouvám se, ale mám... Promiňte. -No jo.
-Jo. -Užij si to.
Díky.
Taky bych šel.
-Hele, máš práci. -Jo. Dobře.
-Dobrou noc. -Dobrou.
Dobrou.
Oceňují Charlieho
a herce z Americké filmové společnosti
u příležitosti 30. výročí Zavolej mi kdykoli.
Kevin Kline, Sharon Stoneová, režie Barry Levinson.
Tak zábavný film. Viděli jste ho?
Jo. Je skvělý.
Tak jo. Co se děje?
Ty víš, že mám Charlieho ráda.
Odstartoval ti kariéru a všechno.
Ale... no tak.
Nevím, jestli ještě něco přináší do show.
Kromě 40 let zkušeností?
A dílo, které zahrnuje show,
díky kterým existuje tahle show?
Hele, vím, jak můžete zpochybňovat Charlieho přínos.
Ale je opravdu chytrý a stále píše dobré vtipy.
A je to můj rádce.
Takže když vy píšete skeče o palci v něčím zadku
nebo o koulích rotvajlera,
tak on mi připomíná, co bychom měli vysílat.
Sečteno a podtrženo, dokud tuhle show produkuju,
Charlie tady bude.
-Dobře? -Jasně.
-Tak fajn. -Jo.
-Zpátky do práce. -Jo.
Běž, běž.
Zavři dveře.
Zhasni.
Pojď sem.
Já už tohle nemůžu dělat.
Proč ne?
Ty jsi ženatý, já vdaná. Nechci nikomu ublížit.
To já taky ne.
Jen nevím, co mám dělat.
Tak počkej, počkej. Vymyslíme plán.
Každý rok se setkáme tady v koupelně u Tuckmanů
na jejich halloweenském večírku.
-A co jejich vánoční večírek? -Ne, musíme být silní.
Dobrý večer, jak se máte? Díky, že jste tady.
Dobrý večer, jsem Bob Costas.
Přivítejte prosím režiséra filmu Zavolej mi kdykoli
Barryho Levinsona.
Scenáristu Charlieho Burnze
a hlavní představitele Kevina Klinea a Sharon Stoneovou.
Jedno musím říct hned na začátku.
Ten film se mi opravdu líbil.
Vynechávám dnešní zápas Mets proti Astros,
abych byl místo toho tady.
Takže co byl zárodek toho všeho?
Jak to všechno začalo?
S Charliem jsme se seznámili před mnoha lety u The Carol Burnett Show.
Napsal spoustu velmi vtipných skečů.
Stydlivý kluk, pořád mi říkal pane Levinsone.
I když jsme se přátelili.
A jednou jsem si přečetl Charlieho scénář a říkal si:
"To bude skvělý film."
Druhý den mi volá Barry a říká:
"Přečetl jsem si ten scénář, je úžasný. Musíš si ho přečíst.
Ta postava, to jsi ty."
A já: "Je naprosto kompulzivní, udělá cokoli. Jdu do toho."
A další den zavolal mně. Přečetl jsem si scénář a šel do toho.
Za tři dny jsme se do toho pustili. Zavolal jsem Charliemu dobrou zprávu.
Charlie, Barry vám zavolal. Co vám řekl?
Kdo?
Pan Levinson.
Moc mě těší. Moc... Páni.
Rád vás poznávám.
Byl jsem nadšený a šokovaný, že...
Pan Levinson.
Chce režírovat můj první... To byl můj první scénář.
Že Kevin Kline bude hrát Bena a že... Pomozte mi.
-Meryl Streepová. -Dobrý večer.
Bude hrát Iris.
A pořád jsem si říkal, že kdyby žili moji rodiče,
ta dobrá zpráva by je zabila.
Charlieho práce není jen komediální, je v ní lidskost.
A myslím, že ukazuje lidi jako skutečné lidi.
Je to výjimečné psaní.
Dobrý večer, staříku. Byl jste skvělý.
Dobrý večer. Vy jste tam byla?
Jo. Moc se mi to líbilo. Druhá splátka.
Je to trochu lehké, šéfe. Prosím, nezlomte mi palce.
To je příjemné překvapení.
Jak jste o tom věděla?
Můj moula bývalý.
Vzala jsem jeho lístek. Hodně jste mě rozesmál.
To mě moc mrzí.
Ne, ráda vás tam vidím. Bylo to tak skvělé.
Dokázal jste spoustu věcí.
Měl jsem štěstí.
Být dobrý nemá nic společného se štěstím.
Možná.
Proč máte ve vlasech ptáky?
Proč ne?
Sakra, kolik je hodin?
Přijdu pozdě do práce.
-Musím jít. Pojďte. -Kam?
-Jo. Honem. -Teď?
Jo.
Co děláte?
V Harlemu u stolu pro dva
Jsme byli čtyři Já, tvoje velké nohy a ty
Od kotníků nahoru Říkám, že vypadáš sladce
Ale směrem dolů Je tam moc nohou!
Jo, máš moc velké nohy
Nechci tě Protože máš moc velké nohy
Nehodíš se mi Protože máš moc velké nohy
Příčíš se mi Protože máš moc velké nohy
Máš moc velké nohy!
Kdes k nim přišel? Kdes k nim přišel?
Tvoje holka tě má ráda Myslí si, že jsi milý
Nechybí ti nic na cestu do ráje
Líbí se jí tvůj obličej A taky prý tvůj ohoz
Ale člověče Ty nohy jsou moc velké
Máš moc velké nohy
Nechci tě Protože máš moc velké nohy
Zlobím se na tebe Protože máš moc velké nohy
Příčíš se mi Protože máš moc velké nohy
Pocházím z docela malé rodiny.
Máma a táta byli zpěváci.
Mo a Jessie.
Byli něco jako Ashford a Simpsonová.
Ale nikdy nebyli slavní,
protože už existovali Ashford a Simpsonová.
Užili jsme si spoustu legrace, učili mě, jak harmonizovat,
a táta vyráběl opravdu skvělé korouhve.
A máma už tehdy vyráběla krásné lapače snů.
Žijí kousek od Charlotte. Oba je mám strašně ráda.
Zdají se skvělí.
Miluju vůni vzduchu po dešti.
Hele, kdybyste potřeboval moji pomoc s tím, čím teď procházíte,
nebo si jen promluvit, jsem tu pro vás.
Mockrát děkuju. Ale o čem to mluvíte?
Zapomněl jste jména Sharon Stoneové a Barryho Levinsona?
Tohle. Trochu jsem ztratil řeč.
Nemám to na pódiu rád.
A na jakém pódiu
jste psal jména své rodiny pod jejich fotky?
Říkal jsem, že tak pracuju.
Dělám na jednom projektu...
Vím, co jste mi říkal, ale neoblbujte mě, staříku.
Začalo to docela nevinně.
Měl jsem potíže si něco zapamatovat. Jméno, místo, rozcestí.
A říkal si: "Stárneš, Charlie.
Máš seniorské chvilky."
Ale jednou obědvám s jedním chlapíkem
a nemůžu si vybavit jeho jméno.
On pořád mluví a mluví.
A já si říkám: "Kdo to je?"
Pak rozesměje sám sebe a začne se smát.
Tak předstírám smích. Abych ho podržel.
A zatímco se směju, panikařím. Říkám si: "Kdo to sakra je?"
Znal jste ho?
Byl to můj syn.
Jo. Je to tady.
Bože, staříku. To je mi líto.
Kdo je Carrie?
Viděla jsem to na titulní stránce u vás doma.
Carrie byla moje žena.
Zemřela.
Už je to dávno.
Něco pro ni píšu.
Musím to dokončit, než mi dojdou slova.
Kdy jste na tom začal pracovat?
Hodinu poté, co mi stanovili diagnózu.
A jak to jde?
Opravdu dobře.
Moje máma by tomu řekla hromada vlažných keců.
Nelžete mi, staříku.
Vím, že jste ještě nenapsal ani slovo.
-Dejte mi mobil. -Mobil?
-Váš mobil. -Dobře.
Tak jo.
Tohle je moje jméno a číslo, dobře?
I když mi nezavoláte,
chci vám říct, že nejsem nějaký cvok s alergií na měkkýše
o polovinu mladší než vy plus čtyři,
který vám chce oplatit pomoc.
Neděláte pauzy po čárce, co?
Na to je život moc krátký.
Darrelli, tohle je lepší.
Zkus použít tohle.
Zkusme to na generálce. Co ty na to?
Jo. To je skvělý.
-Dobrý? -Jo. Díky.
-Fajn. -Tak jo.
Chcete si jít hrát k nám?
Ne, u vás to smrdí.
Tak si pojďte hrát k nám.
Ne, u vás to taky smrdí.
U nás to nesmrdí. Můžeme si hrát tam.
Je to syn Thomase Hajzlíka.
Jeho otec vynalezl splachovací záchod.
To je spousta kydů.
Už ne.
Pojďme k nim!
Ano. Thomas Hajzlík, duchovní otec moderní toalety.
Já jsem Jeff Goldblum.
Tohle je málo známý moment v dějinách domovní instalace.
Vyměňte si toaletu. Změňte svět.
Reklamní přestávka! Dvě minuty.
Dobrý.
-Vylepšils to. -Ten Goldblum byl vtipný.
Díky.
Asi to zařadíme po třetí reklamní přestávce. Jeden máš ve vysílání.
Tak jo.
Jo. Jo.
Jak jste poznal Carrie?
No tak, staříku. Jak jste se poznali?
Kruci, tohle nesnáším.
Víte, co opravdu pomáhá?
Co?
Máslo.
-Řekl jste máslo? -Jo. Máslo.
Vážně. Letos je na pláži spousta asfaltu.
Vezmete kousek másla, vetřete ho do toho asfaltu,
on se nějakým způsobem odlepí a můžete ho prostě setřít.
A nemusíte používat ten tomahavk ze škeble,
který vám zřejmě odstraní
veškerou kůži z chodidla.
-Ahoj. -Ahoj.
Jsem Charlie Burnz.
Ahoj, Charlie Burnzi.
Já jsem Carrie.
Carrie? Jak Caren, Carina, nebo Catherine?
-Florence. -Florence?
Neptej se.
Florence. To je krásné staromódní jméno.
Tak se jmenuje jedna moje příbuzná.
Neumím si představit svoje příbuzné jako děti.
Hermane, běž od té vody.
Irvingu, nedávej to štěně do pusy.
Mildred se vykakala do záchodu. Potlesk pro Mildred.
-Tahle jména slyšíš. -To je pravda.
Poslyš, bydlím tamhle v tom bílém domě.
A náhodou mám asi půl tuny másla.
Takže jestli...
Vyhrál jsem soutěž o mléčné výrobky. Otázka zněla, kolik váží kráva.
Můžu tě zbavit toho asfaltu.
A myslím to ve vší počestnosti.
Dobře.
Páni, to je malování podle čísel?
To jsi zase ty. Ahoj, Charlie Burnzi.
Ahoj, Carrie.
Je to moc hezké.
-Jo? Líbí se ti to? -Jo.
-Víš, co mám taky rád? -Co?
-Škeble na páře. -Jo?
-Jo. -To jsem nikdy nejedla.
Dobře, v sedm u mě.
Platí.
Tak jo. Vem škebli. Rozevři ji. Namoč to do vývaru.
A pak do másla. A pak do úst.
Je to božské. Není to skvělé?
Bože. Proboha. Promiň.
To je nechutný.
-Prosím, nežaluj mě. -Ale ne.
-Pizzu? -Zavolám do Gino's.
Ten kobereček mám nový.
Je to jako stopovat yettiho.
Poslyš.
Ty.
Carrie.
Dobré ráno.
Tu máš.
Dobré ráno, Charlie Burnzi.
Tady. Něco malého k snídani.
Je krásný den.
Bože.
Dobře.
Zbav mě asfaltu.
Ale je škoda plýtvat máslem na moji nohu.
Pojď sem.
Dobře.
Ahoj.
Ahoj, starý příteli.
1986, léto mého života.
Léto, kdy jsem se zamiloval.
Když jsme se poznali,
věděl jsem, že mám problém.
A šlo o to,
že jsem ani nehledal, prostě jsem ji našel.
Carrie. Zářivou, okouzlující, krásnou.
A nejvíc sexy na ní bylo,
že mě dokázala rozesmát.
A hloubku studny nepoznáš Podle délky rukojeti pumpy
Zlato, jak můžeš odhadnout mě?
Podle etikety nepoznáš láhev
Takhle je to se mnou
Někteří mi říkají naběračka
Dej mi šanci a uvidíš
Hloubku studny nepoznáš Podle délky rukojeti pumpy
Děkuju ti.
Zlato, zlato, zlato
Zlato, zlato Zlato, zlato, zlato
Jak můžeš odhadnout mě? Jo
Tak jo, nezapomeňte přispět.
Díky, tak zase za pár měsíců.
Vyrážíme na turné.
Turné. Čtyři měsíce, 50 měst. Divadla, kluby.
-A máme autobus. -Chápete to?
Je to super. Jdu do toho.
-Paráda. -Tak jo, uvidíme se.
-Měj se. -To je bezva.
Zpívalas skvěle.
Co tady děláš?
Em, promiň. Zvoral jsem to. Prosím.
Pozdě. Posunula jsem se dál, někoho jsem potkala a milujeme se.
Cože? Už? Blbost.
-Je tamhle. Chceš ho vidět? -Jo.
Pojď, já ti dám kecy.
-Ahoj. -Ahoj, staříku.
Ahoj, bylas skvělá. Bylo to úžasné.
Co se to tu děje?
Charlie, tohle je můj bývalý přítel Dwayne St. John.
-Prý mi fandíte. Děkuju. -To je tvůj přítel?
-Ne, je to můj miláček. -Tys mi vzala tu aukci!
Jo, všech 22 dolarů.
A děkuju ti. Je to první den zbytku mého života.
Nemám pravdu?
Jo.
-Miluju všechno, co děláte. -A teď dělá mě.
Nemám pravdu, Charlie?
Máš naprostou pravdu, zlato.
Jdeme pozdě na oběd.
Dala bych si salát z mořských plodů.
-Dobře. -To je teda úlet.
Na hodině herectví jsem hrál scénu z vaší hry...
Chceš se jen vyfotit?
-Mohl bych? Nevadí, pane? -Jistě.
-To nemá chybu. -Ukaž. Heslo znám.
Tak jo, blíž k sobě.
Úsměv.
Ruce nad hlavu. Jo, jako bys něco vyhrál.
Tak. Charlie, pojď sem.
Je to dobrý?
Teď si budeš navždy pamatovat, jak vypadáme já a tvůj idol spolu.
Sbohem.
-Jsi v pořádku? -Budu.
-Chci zmrzlinu. -Dobře.
A trojité veganské potěšení.
Páni, vypadá jako olympijská pochodeň.
Hele, musím ji přejmenovat.
Tak kdy odjíždíš?
Asi za měsíc. Je to mazec, jak se to stalo.
Jeden hudební producent viděl naše klipy,
líbili jsme se mu a prásk!
Jedeme na čtyřměsíční turné autobusem,
už mluvíme o nahrání alba, je to...
Promiň, pořád mluvím. Říkals, že se stalo něco dobrého?
-Včera večer jsem psal. -Opravdu? To je paráda.
Bylo to fantastické. Jako kdysi.
Jicchak Perlman začíná hrát a já jsem začal psát.
Jichy Perlman? Kdo to je?
Ne Jichy Perlman.
Jichy Perlman prodal našim žaluzie.
Jicchak Perlman je jeden z nejlepších houslistů na světě.
Zeptej se mobilu!
Bydlí v domě za mnou a rád cvičí v noci.
Jen otevřu okno a mám zdarma Jicchakův festival.
Taky proto jsme s Carrie ten byt koupili.
Za co to bylo?
Myslím, že bych nic nenapsal, kdybys mě nenakopla.
-Nemáš zač. -Děkuju.
Poslyš...
-Máš teď něco na práci? -Ne.
Mám dnes volno. Chceš se trochu zasmát?
-No jasně. -Tak pojď.
-Muzeum voskových figurín? -Je to fakt zábava.
Neříkej mi, že tam jsi.
-Pojď. -Dobře.
To je Marilyn Monroe ze Slaměného vdovce.
Taky bych byla slaměná, kdyby mi na zadek foukal horký vzduch.
Je to ten, kdo myslím, že je?
Dobrý den, dalaji.
No tak, královno. Úsměv, děvče. Úsměv.
Co by si mohl myslet?
"Neměl jsem si dávat salát s plody moře."
-Picasso. -Toho nemám ráda.
-Proč? -Sexista.
Kdybych tě namalovala se třemi pinďoury, byl bys rád?
V extázi.
Teorie relativity relativizuje vrácení peněz příbuznými.
Těch deset dolarů už neuvidíš.
Goldo, znovu. Já to nechápu.
Dobře, pane Arafate.
Je to "chanuka", ne "hanuka".
Mám problém s tím...
Mám problém s tím...!
Papež? Pětičlenná skupina?
-Nejsem podvodník. -Kecy, Dickie.
Tak proč se tak potíš?
Člověče, on fakt šilhá.
Proto nenašel žádné zbraně hromadného ničení.
-Takže máš dvě děti? -Jo.
Francine učí matematiku na druhém stupni v New Jersey.
A můj syn Rex je architekt.
A Rex je...
Je to hodně nadaný kluk.
Měl by být. Narodil se v Americkém přírodovědném muzeu.
Bylo to moc hezké. Děkuju.
Chci se tě na něco zeptat. A jsem z toho trochu nervózní,
protože už nevím, kdy jsem se na to ptal, pokud vůbec.
Šla bys se mnou na bat micvu mojí vnučky?
Jmenuje se Lindsay a je to láska mého života.
Byl by to pro tebe rozlučkový večírek,
akorát je to bat micva a ne pro tebe.
Na tom jsem nikdy nebyla. Kdy to je?
-Nepamatuju si to, ale brzy. -To jsi to zúžil.
-Mám pozvánku... -Na termínu nezáleží.
-Ráda půjdu. -Jo?
-Ale pod jednou podmínkou. -Jakou?
Že si zatančíme.
Ne. Ty to nechápeš. Jsem nebezpečný tanečník.
Mám dokonce pojištění na mambo.
No tak, Charlie. Bude to velká zábava.
Dobře. Ale pro jistotu si vezmeš helmu a chrániče ramen.
-Platí. -Výborně.
ZÁBAVNÝ DEN: ZMRZLINA A MUZEUM VOSKOVÝCH FIGURÍN.
JE MI LÍTO, ŽE ODJÍŽDÍ. MÁM JI RÁD.
Co se děje, Carrie?
Nechci, aby to léto skončilo.
No,
možná nám to léto bude trvat navždy.
Dobrý nápad, Charlie Burnzi.
Stopka... Doleva.
Stůjte. Tudy nemůžete. Není to bezpečné.
-Tudy chodím. -Pane, jděte tudy. Tady není bezpečno.
-Tamtudy to neznám. -Musíte jít tamtudy.
Tam to neznám, tudy chodím každý den.
Je nový den. Přejděte a budete v pořádku.
-Ne! Musím jít tudy! -No tak. Běžte!
Omlouvám se.
Co to s vámi je?
Tudy chodím. Tímhle směrem.
Zbláznil jste se? Co to děláte?
Jděte sakra z cesty!
Hej!
Vy, staříku!
Uhněte sakra z cesty! Jste uprostřed silnice!
Jste hluchej?
Ahoj, staříku! Jsem blázen, nebo jsi řekl, že se tvůj syn narodil v muzeu?
Podívej se na tu velikost, zlato.
-Charlie... -Tohle jediné tady
je větší než ty. Podívej na tu vidlicovou kost!
-Charlie. -Co je?
Myslím, že mi praskla voda.
Musíme tě odsud dostat. Musíme odsud pryč.
-Nezvládnu to. -Zlato... Potřebuju doktora!
-Potřebuju doktora! -Co se děje?
-Moje žena rodí. -Kdy?
-Teď! -Zeptám se vedoucího,
-jestli to nevadí. -Děláte si srandu?
-Jsem lékař. -Jaký?
-Proktolog. Fajn. -To je blízko.
Bože. To dítě přichází rychle.
Nemůžete jít jinam? Prochází tudy turisté.
Vážně? Mnou prochází dítě!
Zhluboka dýchejte. Volejte záchranku.
-Rozumím. -Dobrý den.
-Představím se. Jsem Carrie. -Dobrý den.
A ten vyděšený muž je Charlie.
-Dobrý den, Charlie. -On je otec.
-Dobře. -A vy jste?
Joe Katz. Ano? Dýchejte. Uvolněte se. Vedete si skvěle.
Poslyšte. Musím vám sundat spodní prádlo.
Na první rande je to trochu agresivní, nemyslíte?
Tak.
-Co mám dělat dál? -Nic!
Ne? Měli jsme kurz s pannou...
-Nechte nás! -Ano. Pardon.
Charlie. Je to jako tehdy v Rye Playlandu, pamatuješ?
Nahoře na ruském kole. Byli jsme tak opilí!
-Jsi v pohodě? -Jen přemýšlím.
Kdo ti tam sundal kalhotky? Já tam nebyl.
-Co? -To bylo na Coney Islandu!
No jo, máš pravdu!
-Bože. -Pomalu se předkloňte.
A až vám řeknu, tak zatlačíte.
Carrie, jde ti to. Hej! Na co se díváte?
-A odveďte ty skauty! -Jdeme, hoši. Jdeme.
-Jdeme, chlapci. -To je vopruz!
-Vy taky! -Ano. A jen připomínám:
-Zavíráme v pět. -Vypadněte!
Dobře. Dítě je tady. Dítě je tady.
Zhluboka se nadechněte a silně zatlačte, ano?
-To dokážete. Tak. -Dobře.
Tak. Tady máte. Prosím.
Tady máte.
Je to chlapec. Chlapec. Je to chlapec.
Charlie.
Ano?
Dáme mu jméno Rex.
To je skvělé jméno.
Jsem ráda, že se nám nenarodil pod tou velrybou.
Jo. Moby Dick Burnz by bylo pro našeho syna příšerné jméno.
Ve škole by s tím měl problémy.
Miluju tě, Charlie Burnzi.
Taky tě miluju.
Co mají společného můj chlapeček a T-Rex?
Jeden vyhynul, druhý tu smrdí dál!
Tak jo, Rogere. Začneme za pět, čtyři...
Tři, dva, jedna...
Dobrý večer. Vítejte u další epizody
Starých lidí, kteří vždycky vypadali staře!
Dnešním tématem je Keith Richards a zesnulá matka Tereza.
-To snad ne. Slyšels to? -Jo.
-Jak mu to může projít? -Nevím.
Poslyš.
Nápady na skeče jsou dobré, ale nemusí být tak velké.
Skeče mohou být malé, osobnější.
Něco o sobě, o tvé přítelkyni nebo tak něco.
-To bude problém. -Proč?
Žádnou nemám. Jsem neuvěřitelně single.
Vidíš? To je vtipné.
Že jím pořád sám?
-To je teda k popukání. -Ne, ne.
Mluvím o postavě do show.
Neuvěřitelně single. To je jiné než jen single.
Je to neuvěřitelně single. Mohlo by v tom být něco vtipného.
-Jo. -Zjisti, co je na tobě vtipné,
-a pak o tom napiš. -Dobře. Zkusím to.
-Dobře. -Můžu vám něco říct?
Jo.
Na Harvardu jsem chodil na hodiny humoru
a napsal jsem práci jako vy.
-Vážně? -Jo.
Přečetl jsem všechny vaše hry a filmové scénáře.
Poznal jsem, které vtipy jsou vaše v kterém televizním pořadu.
Tak jsem napsal práci ve vašem stylu. Jako byste byl na Harvardu.
A jak to dopadlo?
Nedostatečná.
Profesor řekl, že už máme skvělého Charlieho Burnze.
Skvělý Darrell Green zatím chybí. Měl pravdu.
Každopádně spolupráce s vámi a znát vás je pro mě opravdu výjimečné.
Děkuju, Darrelli.
Poslyš, zatímco zajdu pro někoho,
aby vysál ten kouř, kterým jsi mi podkuřoval,
tak ty se pusť do toho neuvěřitelně single chlápka.
-Platí. -Dobře. Promiň.
Haló? Ahoj.
Ahoj, jo. Ne, já...
Co na sebe?
Já ne...
Jak staré? Hodně staré.
Jo.
Ne, poslyš. Jsem v práci, můžu ti pak zavolat?
Dobře. Měj se.
Beru rande na bat micvu mojí vnučky.
Je to velmi zábavná žena. Nikdy na tom nebyla.
Ani já ne. Můžu jít taky?
Jedno překvapení mojí rodině stačí.
A věřte mi, tato mladá žena je samé překvapení.
-Zdá se skvělá. -Jo, to je.
Je... Je vážně skvělá.
-Co je? -Víte,
červenáte se.
-Trochu jste zčervenal. -To dělá
krevní tlak. Jo.
Neměl jsem jíst ten hotdog.
-Tak zatím. -Nashle.
Když mám teď bat micvu, ráda bych vám řekla jeden příběh.
Zeptala jsem se rabína Teplise:
"Roky a roky se učím
a ptám se vás: 'Co je smyslem života?'
A vy mi říkáte, že život je sušenka?"
A rabín Teplis se na mě podíval a řekl:
"Chceš říct, že není?"
No nic, chci říct rodičům,
že vás mám moc ráda.
Dali jste mi všechno, co mám,
a bez vás bych tu nebyla.
Mockrát děkuju. Mám vás ráda.
Mazel tov!
Zvedněme Lindsay na židli!
Raz, dva, tři!
Pozor. Teď mámu!
Nahoru, Francine.
Pokrčte kolena, hoši. Přichází děda Charlie!
Mazel tov!
Pojď. Posaď se.
To je úžasný!
Končím, Bože. Měním víru!
Dobrý večer.
Jsem Francine. Máma Lindsay.
Je tak výjimečná. Musíte být hodně pyšní.
-Jo. -Já jsem jinak Emma.
-Ahoj. -Těší mě.
-Jo, mě taky. -Ta žebírka jsou vynikající!
To je dobře.
Jak dlouho chodíš s mým otcem?
Cože? Ne, ne. Jsme jen přátelé.
No jasně.
Ne. Jen je na mě moc hodný.
A miluju jeho psaní.
Dobře. Takže...
Co děláš, Emmo? Myslím, čím se živíš.
Jsem zpěvačka.
Něco, co bych mohla znát?
Ne.
Ale máme spoustu klipů, které bourají Instagram.
-Bezva. -Přijď se na nás podívat.
-Hrajeme po celém městě. -Kde?
-Hlavně v podzemí. -Jako kluby?
Taky, ale spíš na stanicích metra.
Jako Columbus Circle, Union Square, Penn Station.
Musíš se na nás přijít mrknout. Víš co?
Jdu si dát ještě žebírka, protože miluju maso.
Co si můžu pohladit, to jím.
Lindsay,
chci ti říct, jak jsem na tebe pyšný, žes chtěla mít tuhle bat micvu.
A chci ti něco dát.
Tohle...
Tohle patřilo tvé babičce Carrie.
A teď je to tvoje.
Vyhrň si vlasy.
Zkusím ti to...
Hotovo. Vypadá to skvěle.
-Je to moc pěkné. -Jo.
Dávám ti to,
protože dnešek je první velký krok
a spousta dalších přijde.
A já při tobě budu po celou dobu stát.
A nemůžu se dočkat, až uvidím, kdo z tebe bude.
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Děkuju, dědo.
Tati, mimochodem jsem dostal tu práci, o které jsem ti říkal.
Jakou práci?
Ta budova na Union Square.
Jo. Líbil se jim můj návrh.
Skvělé. Není to skvělé?
Dobrá práce, hochu. Pojď sem. Pojď sem.
To je skvělé, co? Víš, Rex je architekt.
Já vím. Každý, kdo se narodil v muzeu, musí být chytrý.
-Řekl ti o tom? -Jo, je na tebe hodně pyšný.
-A tohle je její první bat micva. -Co ty na to?
-Zatím dobrý. -Jen dobrý?
Na začátku se to rozjelo tancem a židlemi nahoře, ale...
Při vší úctě k vašemu kmeni je to teď trochu nudné.
To čtení. Zase se to zvedne.
Co kdybychom tomu trochu pomohli?
Kam jdeš?
Tati. Tati!
Hele, poslyš.
Máš instrumentálku...?
Dobrý večer všem. Jmenuju se Emma Paygeová.
Jsem velmi dobrá přítelkyně dědy Charlieho. A Lindsay?
Mohla bys prosím přijít na taneční parket?
Já jsem na bat micvě úplně poprvé.
A musím říct, že se zatím cítím velmi příjemně.
Náramně si to užívám.
DJ, pusť to.
A tohle je pro tebe, Lindsay.
Pokud znáte slova té písně, přidejte se.
Pokud ne, chci vidět, že ze sebe vytančíte duši.
Pojď Pojď, pojď, pojď
Necítil ses kvůli mně Jako jediný muž na světě?
Jo, jo
Nedala jsem ti skoro všechno, co žena vůbec může?
A pokaždé si říkám Že si myslím, že už toho mám dost
Ale ukážu ti, zlato
Že žena umí být tvrdá
Pojď Pojď, pojď, pojď
A vem si to!
Vem si další kousek Mého srdce, zlato
Zlom ho!
Zlom další kousek Mého srdce, jo, miláčku
Vem...!
Vem si další kousek Mého srdce, jo, miláčku
Víš, že ho máš Pokud ti to dělá dobře
Pojď sem, zlato. Jo.
Jsi venku na ulici Vypadáš dobře
A zlato, v hloubi svého srdce Víš, že to není správné
Nikdy, nikdy, nikdy, nikdy Nikdy mě neslyšíš, když pláču
Ale pokaždé si říkám Že tu bolest nesnesu
Když mě držíš v náručí Zazpívám to ještě jednou
-Ne. Tati, ona... -Je fantastická. Je fantastická.
...pojď, pojď
A vem si to!
Vem si další kousek Mého srdce, jo, zlato
Zlom další kousek Mého srdce, jo, miláčku
Vem...!
Vem si další kousek Mého srdce, jo, zlato
Víš, že ho máš Pokud ti to dělá dobře
Dobře. Vidím tě!
Tu máš.
Jo.
Mrkni sem.
Potřebuju, abys přišel
Ne. Ne, děkuju.
Pojď, pojď
A vem si ho!
Vem si další kousek Mého srdce, jo, zlato
Zlom ho!
Zlom další kousek Mého srdce, jo, miláčku
Vem si další kousek Mého srdce, jo, zlato
Víš, že ho máš
Pokud ti to dělá dobře
Francine je úžasná!
Mazel tov vám všem.
Mazel tov.
Rozhýbalas celou synagogu. Bylo to jako Šabat sobotní noci.
Rozjelas celou oslavu.
Asi jsem se bavila víc než tvoje rodina.
Proč se na mě tak dívají?
Copak nevědí, co se tu děje?
Vlastně ne. Emmo, poslyš.
Ty nevíš všechno.
-Chci říct, že je tu hodně zlé krve. -Kvůli čemu?
No, oni oba... Obzvlášť Francine.
Málo jsem s nimi byl, když byli děti.
Což byla zřejmě pravda, ale já jsem pořád pracoval.
A po smrti Carrie se pořád střídaly chůvy.
A když jsem byl doma,
moc jsem jim nedokázal dát, co potřebovali.
Byl jsem hodně smutný.
A co mají proti mně?
Když zemřela,
nechtěl jsem si s nikým začínat, nemohl jsem.
Tak jsem chodil s mladšími ženami.
Takže se na nás asi dívali,
že se tu děje něco jiného.
Mrzí mě, že tě rozrušili.
Dámy a pánové, Jicchak Perlman.
-To je on. -Hraje na přání?
Jicchak Perlman je génius. Na přání nehraje.
-Stále mi dlužíš tanec. -Tančil jsem s tebou horu.
-Hora se nepočítá. -Je to tanec.
Chodíš dokola, oni tě zvednou a propotíš si sváteční šaty.
To je tanec.
To se nepočítá. Pojď, jdeme tančit.
-Pojď. -Jdeme tančit.
Kdo tančí na houslový koncert?
My.
Dobře.
A je to tady.
Pozor. Pozor.
Kdes byla?
-Kdy? -Posledních asi osm hodin.
-Tady. -A abych věděl, kde jsem byl já?
-Tady. -S tebou?
-Jo. -Toho jsem se bál.
Jo? Protože mně to přišlo fajn.
Emmo, nechtěl jsem, aby se to stalo.
Nevím, co myslíš tím "to".
Ale pokud tím myslíš tohle "to",
tak to se nestalo.
Bála jsem se bouřky, tak jsem se vplížila a přitulila se.
Nic víc. Jen jsme se přitulili.
Nic víc?
-Nic víc. -Dobře.
Hele, jsi atraktivní starší muž,
ale tvoje tělo by nezvládlo všechnu tuhle nálož.
Zlomila bych ti páteř. Jsem pro tebe moc těžká.
Tuhle jízdu bys nezvládl. Je moc hrbolatá.
Mohl by sis vykloubit rameno a pak zemřít.
To nechceš.
Každopádně díky, žes mě tu nechal přespat.
Jsi hodný, Charlie.
A možná by sis měl pořídit větší boxerky.
Protože nevím, jestli se do nich vejdeš. Jsou příliš malé.
Tři, dva, jedna, teď!
Poprvé jsem se stal neuvěřitelně single, když plod mého dvojčete
opustil dělohu o měsíc dřív než já, protože...
Říkal, že už toho má dost.
Pokračovalo to, když mě máma jako kojence odmítala kojit.
Řekla: "Pojďme na to pomalu a uvidíme, kam to povede."
A teď bydlím v téhle garsonce, kde v noci nespím
a sním o sexu s jinou osobou.
Což by byla zábava... jak jsem slyšel.
Myslím, že bych byl dobrý milenec. Umím najít ta místa,
která ženy rozparádí.
Protože mám Mapy Google.
"Po pěti centimetrech zahněte doleva."
Pokud jste taky neuvěřitelně single jako já, zavolejte mi.
Pokud ne,
tak hněv mého boha,
velkého boha Zoomgaliho, který je taky neuvěřitelně single,
si vás najde,
zvuky zabarví oblohu,
on půjde po vás a vašich blízkých
a zatratí vás v ohni pekelném!
Tak mi zavolejte.
Zaválel.
Hotovo. Reklama. Dvě minuty.
Tos byl ty. To seš ty, kámo.
-Paráda! -Díky.
Bože. Já myslel, že ho mám vypnutý. Promiň.
Haló? Jo, pořád jsem na place. Nemůžu mluvit.
-Našla jsem ho. -Cos našla?
Ten úžasný obraz starého domu, který visel na tom prázdném místě.
Je krásný. Pověsila jsem ho zpátky.
Ty jsi pořád u mě?
Jo. Ale už se chystám domů.
-Sundej ho. -Cože?
-Sundej ho. Nechci ho vidět. -Promiň. Já myslela, žes ho zašantročil.
Emmo, nechci ho vidět, rozumíš? Prostě nechci.
-Dej ho pryč! -Fajn.
-Nová přítelkyně? -Ne. Ani nevím.
Hele, máš pravdu.
-Bude dobrý. -Jo.
Tři, dva, jedna, teď!
Ve světě hudby
oznámila Lady Gaga, že si mění jméno na "Lady Gagaga".
Své rozhodnutí nijak nevysvětlila.
Podle průzkumu se Američané obávají nové osy zla,
která ohrožuje naši demokracii.
Severní Korea, Islámský stát
a předseda senátní většiny Mitch McConnell.
-Jdeme dál. -Ne, ne, ne.
Nikomu kromě mě to nevadí?
Slyšíte, že je to špatně?
Ten přízvuk... Mluvíš jako hlupák.
Co to dělá?
Vyslovuješ úplně mimo.
Není to "wifi", ale Wi-Fi.
Nejsou to "polární ledovce", ale polární ledovce.
Jsi komediální kamikaze.
Počkat. "Kóma-kaze."
Co to sakra je?
Kdokoli se správným množstvím chromozomů
by věděl, že je to Mitch McConnell, ne "Mitch-McConnell".
Říkáš to, jako by bylo hodně McConnellů,
je jen jeden.
Není žádný Stewie McConnell.
Je tu nějaký Stewie McConnell? Ne!
Co se to sakra děje? Dáme reklamu?
-Dáme reklamu? -Je to živě. Necháme to.
Ježíši Kriste. Ne, promiň. "Ježíši Kriste."
Který se samozřejmě narodil v "Betlé-mě".
Napsal jsem to na nápovědní kartu, protože jsem...
-Co to je? -Nemám zdání. Nevím.
Díky, Ale. Podívej.
Napsal jsem to stejně velké, abys věděl.
"Mitch McConnell", ne "Mitch-McConnell".
Vidíš to? Ale.
Otočit kameru jedna. Chci Alovu reakci.
Řekni to všem. Říkal jsem, že se to stane?
-Řekl mi, že se to stane. -Vážení. Důkaz A, Al!
Děkuju, Ale, ty milý... Kam jde?
Chyťte ho. Za ním.
Vy.
Podívejte se, paní, co tam stojí?
-"Mitch McConnell." -Moc díky.
-Vy. Vstaňte. Co tam stojí? -"Mitch McConnell."
-Znovu. Neslyším. -"Mitch McConnell."
Máme vítěze.
Zatraceně.
Sundejte to z té horní police, zatraceně.
Všichni mi řekněte. Co tam stojí?
-"Mitch McConnell." -Neslyším.
-"Mitch McConnell." -Ještě.
-"Mitch McConnell." -Díky.
Rogere, jsi velmi nadaný mladík.
Ale musím ti říct, že už mě nebaví psát pro tebe vtipy,
abys je zneužil, ty blbče jeden.
A kruci.
Blbče jeden!
Všichni. Blbče jeden!
Blbče jeden! Blbče jeden! Blbče jeden!
Vstaňte. Blbče jeden!
Blbče jeden!
Blbče jeden! Blbče jeden!
Mami, tati, pojďte sem. Děda Charlie je v televizi.
Blbče jeden! Blbče jeden!
Já řeknu blbče, vy řeknete jeden! Blbče...
-Jeden. -Blbče...
Panebože.
-...já řeknu jeden. -Blbče...
Potřebuju široký záběr.
-Blbče... -Jeden!
Blbče jeden! Blbče jeden!
Jeden!
Jeden! To stačí, končím. Děkuju.
Můžeš si ty ptáky sundat z vlasů?
Larry!
Kamera jedna. Zpět na Rogera a reset. Záběr jedna!
-Děkuju, "Charlie Burnzi". -Ne!
Charlie Burnz.
Promiňte. Zapracuju na tom.
To jsou zprávy večera... Dnešního večera.
Zprávy...
Zřejmě jsem blbec jeden.
Děkuju vám...
Dobrou noc.
A hotovo!
Co to bylo?
Co to sakra bylo?
Charlie, co to bylo? To bylo k popukání.
Ten moula neřekne správně jméno.
Inspirující nápad, Charlie.
Panebože, Charlie. Tomu se říká živé vysílání.
Charlie, proč jsi mi neřekl?
-Ještě jsem to neřekl dětem. -Už to jistě vědí. Jedeme živě.
Moje chyba. Neměl jsem se tam vracet.
Je to taková hloupost. Fakt. Je to moje chyba!
Hloupost? O čem to mluvíš? Všem se to líbilo.
-Kdy tě to napadlo? -Napadá mě to pořád.
Každou vteřinu, nepřestává to.
Proto je to tak dobrý. Tak skutečný.
To je něco, lidi. Twitter jede.
Milují tě, Charlie.
Nevrlého spisovatele, který si nenechá komolit slova.
Přijdeš jim vtipný.
Vtipný? Vtipný? Říct, že se za pár minut vrátím,
a už toho člověka nikdy nevidět, je vtipné?
-O čem...? -To není vtipné!
Jak to může být vtipné?
Jste Charlie Burnz?
Charlie Burnzi.
Pane Burnzi?
Jsem Charlie Burnz.
Neříkejte mi, že se něco děje.
Charlie?
Nic se neděje. Je to v pořádku. Jsi v pohodě, Charlie.
Hele, pojď ke mně do kanceláře.
Chvíli se natáhneš. Jo?
Jsem tak unavený.
To nic. To je v pohodě.
Pojď.
-Jsem fakt unavený. -To nic. V pohodě.
-Do dnešního večera byl v pořádku. -Jo.
Někdy je na tom skvěle. Nepoznáte, že mu něco je.
A pak to prostě přijde, ale nikdy ne takhle.
Nevěděl jsem to.
-Je to naše tajemství. -Naše?
-Nikdo jiný to neví? -Ne.
No, máme problém. Sociální sítě tím žijí. Milují to.
Všichni se ptají: "Kdo je to?"
Za týden ho chtějí zase.
-Vím, že je to virální. -Jo.
Jsem hodně nervózní z toho...
Musíme ihned něco zveřejnit.
Na Twitter, Instagram.
Nerad ruším. Zaslechl jsem vás.
-Darrelli, no tak. -Nechte mě to udělat.
Vím, co mám říct.
Tak fajn. Dobře.
-Musím to probrat s vedením. -Dobře.
Tohle je Charlieho přítelkyně Emma.
To je Darrell, pracuje s Charliem.
-Ahoj. -Těší mě.
Jdu na to.
To je večer.
Tak jo, Charlie. Auto je tady. Nastup si.
Dobře.
-Díky. -Charlie.
Jo?
Chtěl jsem říct dobrou noc a ujistit se, že jste v pořádku.
-Děkuju ti. -Za málo.
Víte, já...
Napsal jsem:
"Dnes Charlie Burnz ukázal, proč je komediální legendou,
když předvedl vtipný jednorázový výstup nabručeného spisovatele.
Děkujeme vám, Charlie.
Štáb a herci This Just In.
Hashtag "blbče jeden".
"Vám" jsem napsal velkými písmeny, takže špatná výslovnost.
Díky, hochu.
Dobrou noc, Charlie.
Víš, tady Darrell bude jednou skvělý spisovatel.
To nevím.
Já ano.
Měj se, hochu.
Tohle je snímek tvého mozku v únoru.
A tenhle jsme udělali teď.
Připadají mi stejné.
Ano, ale příznaky se mění.
Pokud mám pravdu, máš demenci zvanou
Creutzfeldtova-Jakobova nemoc.
Co myslíš tím, pokud máš pravdu?
Jediný způsob, jak určit definitivní diagnózu CJD,
je pitva po smrti.
No,
co to udělat hned?
Mám sice oběd, ale ten bych mohl zrušit.
Co bude dál?
Jsou další léky kromě tvých stávajících,
které to trochu zpomalí,
ale ne nadlouho.
Ne nadlouho je na jak dlouho?
Možná rok.
Asi začni přemýšlet o pečovatelce.
O zdravotní sestře?
Ano, nebo někdo z rodiny.
-Tvůj syn a dcera. -Víš,
to určitě ne.
V době, jako je tahle, bys měl být obklopen blízkými
nebo profesionály vyškolenými pečovat.
Udělám to. Postarám se o Charlieho.
Ne, to nemůžeš. Odjíždíš pryč.
Moje plány se změnily.
Ne. Ne, nezměnily.
Má kapelu a mají jet na turné.
-Ne, to nemusím. -Ale jo, musíš.
Ona musí jet.
Jaký je vůbec váš vztah?
-Nevím. -Nevím.
Jak dlouho se znáte?
Řekla bych, že asi půl roku.
Jste přítel a přítelkyně?
Jsme?
Jak se definuje přítel a přítelkyně?
No, máte sexuální vztah?
-Tulili jsme se. -Tulili jsme se.
Charlie,
co tvoje děti?
Vážně nevím, jestli se někdy tulili.
Charlie.
-Teď není čas na vtipy. -Ale je.
Teď je sakra ideální čas na vtipy.
Neber mi smysl pro humor. Raději bych hned umřel.
Náš Bůh... Ten Bůh je fakt vtipálek, co?
Opravdu legrační Bůh.
"Hele, prožij celý život a nic si nebudeš pamatovat."
Jdi do háje!
-Ksakru. -To bude dobrý.
Jak to může být dobrý?
Moje děti nic nevědí.
Řeknu jim to ve správný čas.
Charlie.
Teď je správný čas.
Už nemůžeš být sám.
Postarám se o něj, dokud budu moct.
Napíšu ti pár receptů.
Nechám vás dva chvíli o samotě.
Co to s tebou je?
-Co? Se mnou nic není. -Ty nezůstaneš.
-Jo, zůstanu. -Nezůstaneš.
Slyšelas, co říkala doktorka. Je po všem, dobře?
Je konec. Prosím, nech mě na pokoji!
-Charlie. -Nech si toho "Charlieho"!
Máš svůj život!
Máš svou hudbu, tak běž.
Vezmi nohy na ramena. Je konec. Říkám ti, že je konec.
Prosím, chci jen být sám!
-Nikam nejdu. -Nechci, abys zůstala!
Slyšíš mě? Proč zůstáváš?
Co je tady? Co zůstane? Nic!
To není pravda, Charlie.
Jsem ztracený. Já...
Pomoc, pomoc. Jsem ztracený.
Jsem tak... Jsem tak ztracený.
Mrzí mě to. Ale jsem s tebou.
Chceš být s někým cizím?
Brzy pro mě budou všichni cizí.
Já ne.
Já tě neopustím.
Děkuju ti.
Ahoj.
Čí tohle býval pokoj?
Francine.
To vysvětluje ten chlad.
Něco se děje?
Nemůžu spát.
Copak je?
-Něco jsem napsal. -To je dobře.
-Chci ti to přečíst. -Dobře.
Tohle je můj deník.
Píšu si tam věci pro knihu,
protože psaní na stroji už mi nejde.
Já vím.
Ta kniha má název Pro Carrie.
Tohle je věnování.
Autor vždycky věnuje knihu někomu, koho miluje...
-Vím, co to znamená. -Dobře.
"Emmě Paygeové.
Děkuju, že jsi přijala moji pravdu a přidala jí na zajímavosti.
Tak trochu tě miluju. C. B."
Tak trochu tě miluju, staříku.
Vážně?
Jo. Strašně.
Nečekala jsem to.
Vyvoláváš ve mně úsměv.
Dobrou noc.
Poslyš, Emmo.
Jsem ti vděčný, že tu jsi.
Chci se bavit. Chci se smát.
Chci se nebát.
Chci napsat knihu. A chci to všechno dělat s tebou.
Ale musíš mi něco slíbit.
Až přijde čas,
vrátíš se ke zpívání.
Jsi umělkyně a to bys měla dělat.
Prosím, slib mi to.
Slibuju.
Dobře.
Za 22 babek jsem výhodná koupě, ne?
To teda jo.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Musel jsem usnout. Po těch nových lécích jsem dost ospalý.
Nezdříml jsem si od Carterovy vlády.
-Co to tam máš? -Nic.
Ukaž.
To...
-To je... -Emmo, já vím, co to je.
Vím, žes říkal, ať ho dám pryč, ale je tak krásný.
Dej mi ho.
To malovala Carrie. Jo.
Podívej, napsala své jméno do křoví. Vidíš to? Mezi stromy.
Tohle je jezero Charlie.
Jezero Charlie. Kde to je?
Asi dvě hodiny severně od města. Jo.
Carrie mi dala k narozeninám jezero.
Jezero?
Jo, byl to vlastně rybník.
Ale rybník Charlie nezněl tak dobře jako jezero Charlie.
Počkej.
Co je?
Vyprávěj mi o jezeru Charlie.
Tak jo.
Měl jsem 40. narozeniny.
Všechno nejlepší, Charlie Burnzi.
Všechno nejlepší.
Měli jsme oslavu venku na zahradě.
A když všichni odešli,
Carrie mi ukázala fotografii lesnaté krajiny
s krásným jezerem.
Všechno nejlepší, Charlie Burnzi. Tohle je pro tebe.
Pro mě? Co je to? Na co se dívám?
Jmenuje se to jezero Charlie.
Jezero Charlie?
Vždycky chtěla, abych přestal pracovat.
Abych byl jen s ní a nic nedělal.
A ta myšlenka nic nedělat mě upřímně řečeno děsila, víš?
Ale moc se mi to líbilo a tolik to pro ni znamenalo,
že jsme tam jeli tábořit ve stanu.
Umíš si mě představit ve stanu?
Já bych měl krásnou přírodu mnohem radši, kdyby byla uvnitř.
Dobré ráno!
To krásně voní. Líp než já.
Páni! Podívejme, cos udělala.
-Charlie? -Jo?
-Víš, co si myslím? -Co?
-Myslím, že potřebujeme dům. -Dům?
Jo.
Dětem se tam bude líbit.
-Dětem? -Já jsem ti to neřekla?
A takhle mi řekla, že čeká Rexe.
A tak začala hledat dům.
Počkej, nepostavili jste dům?
Ne, to je pro Carrie moc snadné.
Prohledala krajinu, našla jeden domek,
koupila ho, zvedla,
naložila na podvalník a odvezla k jezeru Charlie.
Koupila jsem dům, Charlie Burnzi!
Děkuju.
Tak jsme udělali nové základy,
na ně posadili dům, zrenovovali ho,
vymalovali a trochu zvětšili.
Bylo to naše šťastné místo.
Tati, no tak! Pojď hrát. Tati, pojď!
Měla pravdu.
Tati, no tak. Hraješ, nebo ne?
Dětem se tam moc líbilo.
Teď už vím, proč jsi nechtěl pověsit ten obraz.
Ne, nevíš.
Jsem unavený. Už nemůžu mluvit.
No tak, Charlie. Prosím. Neber si to s sebou.
Ještě nikam neodcházím.
Dobře. Moje první hra na Broadwayi, Nastal můj čas,
měla premiéru v divadle Belasco.
Kritiky a zisky byly úžasné, ale to mi nestačilo.
Hlavní roli měl herec Jerry Orbach
a na konci druhého dějství měl takovou řeč.
Nikdy nevyzněla dobře. Šílel jsem z toho.
NASTAL MŮJ ČAS!
Chtěl jsem, aby byla v jednom představení dokonalá.
Mezi námi dvěma
rostlo napětí.
Moc jsem pracoval.
Co to děláme?
S tou hrou jsem byl před Broadwayí čtyři měsíce na turné.
Všichni se těšili, že spolu strávíme čas
u jezera Charlie, a co jsem dělal já?
Přepisoval jsem hru, která už byla hitem.
Charlie, musíme jet teď hned.
Bude hustý provoz. Nerada řídím za tmy.
Máma tam čeká s dětmi. Měli jsme jet už před hodinou.
Musel jsem Jerrymu přepsat řeč. Nevyzněla dobře.
Bezva. Fajn. To je fakt skvělý.
Čte si ji. Chci se ujistit, že mu to nevadí.
Chceš se ujistit, že mu to nevadí? Jemu? A co třeba mně?
Co tvým dětem, které jsi neviděl celé měsíce?
Slíbils mi to. Nám.
Přestaň křičet. Pět minut, slibuji. Hned budu venku.
-Děti čekají. -Já vím. Hned jsem venku.
Lidi stojí ve frontě, představení je za hodinu.
-Pět minut? -Jo.
Vím, že jsi naštvaná, a nemám to rád.
Když do pěti minut nepřijdeš, odjíždím bez tebe.
Slyšel jsem tě, ano? Slyšel. Zatraceně.
Trvalo to 15 minut. Když jsem vyšel ven, byla pryč.
Byl jsem naštvaný. Šel jsem na představení a ta řeč pořád nevyzněla dobře.
S Jerrym jsem si dal pár skleniček a pak se vrátil sem...
A pak už si vybavuju blikající světla.
A policista ve dveřích se mě pořád dokola ptá na jméno.
A já si říkám, že když mu neodpovím,
pak se možná to, co mi chce říct, nestalo.
Řekl mi, že Carrie jela po temné silnici nedaleko domu.
Přijela na křižovatku
a nějaký kluk v Jeepu nadopovaný prášky projel stopku.
A čelně se s ní srazil.
Zemřela na místě.
Ten kluk neměl ani škrábnutí.
Když jsem naposledy viděl tu krásnou tvář, zlobila se na mě.
Proto se už nemůžu dívat na ten obraz.
Nutí mě vybavovat si věc, na kterou chci zapomenout.
To je mi líto.
Mně taky.
-Chceš něco z obchodu? -Instantní nudlovou polévku.
Chci si umýt vlasy. Trochu se mi mastí...
-Charlie. -Co je?
Dělám si legraci. Jsem v pohodě. Vážně. Díky.
Dobře.
Víš, co bychom někdy mohli podniknout? Mohla by to být zábava.
Už jsi někdy byla v muzeu voskových figurín Madame Tussaud?
Je to velká zábava. Je úžasné, co dokážou.
Dobře. Jistě.
Ty už jsi zpátky? Dobře. Už jdu, už jdu.
-Ahoj! -Ahoj.
Pojď dál. Pojď. To je ale překvapení.
Copak je? Zdáš se rozrušená. Co se děje?
Pohádala jsem se s mámou.
Prý jsi byl opilý a trapný.
Řekla jsem, že nikdy. V show jsi byl vtipný.
A proč tě drží ode mě? Řekla něco hrozného.
-Ví, kde jsi? -Myslí si, že ve škole.
-Jak jsi přijela? -Uberem.
-Měli bychom jí to říct. -Ne! Bude na mě naštvaná.
-Ale Lindsay... -Prosím. Musím vědět, jestli je to pravda.
Co je pravda?
Řekla, že kvůli tobě nemám babičku.
To ti řekla?
Slyšela jsem ji telefonovat se strýčkem Rexem.
Ne, Lindsay, ne.
Pojď sem.
Lindsay nešla do školy, Rexi.
Použila můj Uber účet a hádej, kam jela?
Mám tu nudlovou polévku, ale šéfkuchař řekl, že musíš použít kondicionér...
Charlie!
Nesu hovězí žebírka, bude to dobrota.
Charlie?
Charlie? Charlie!
Kde jsi, staříku? Charlie, přestaň si hrát.
Ahoj. Kde je?
-Jak jste se sem dostali? -Vyrostli jsme tu. Kde je?
-Kdo? -Moje Lindsay.
A náš otec. Kde je?
-Lindsay! -Tati!
Nikdo tu není. Teď jsem přišla domů.
-Domů? -Ty tady bydlíš?
-Před pár dny jsem se nastěhovala. -Paráda.
-Váš táta mě teď potřebuje. -To věřím.
Možná přehodnoť své chování, Francine.
Co je to? Co to má znamenat?
Pracuje na jednom projektu.
-S našimi jmény pod fotkami? -Neví, kdo jsme?
Ne vždycky.
Váš otec je nemocný.
Trpí jistou formou demence. A zhoršuje se to.
Už nemůže být sám.
Proto jsem se nastěhovala, Francine.
Jsem jeho přítelkyně. Píše knihu o vaší rodině a já mu ji pomáhám dokončit.
-Nemůžu tomu uvěřit. -Neměli jsme tušení.
Protože jste na něj pořád naštvaní.
Než se nadějete, nebude vědět, kdo jste.
Ale vy si ho budete pamatovat.
On se celou dobu hodně trápí i bez vašeho přispění.
Bývali jste tak šťastní.
Můžete zase být, když to dovolíte.
-Jak je najdeme? -Dala jsem mu do telefonu GPS.
-Dobře. -Počkejte.
-Ne. To ne. -Je tady. Je tady.
Kde sakra jsou?
Pokud používá můj Uber účet, najdeme je.
MÁMA
To se mi snad zdá.
-Počkejte. Co je? -Delší cesta, než jsem myslel.
Dáte pět hvězdiček. Míň neberu.
Jedete nejlepší cestou?
Je to všechno moje chyba.
Zaslechla, co jsem ti říkala. Pohádaly jsme se...
-Ona to slyšela? -Jo. Já vím. Promiň, dobře?
-Co když udělá nějakou šílenost? -Co udělá, Francine?
-Co se stane? -On Lindsay miluje. Nic se nestane.
Jak to víš tak jistě?
Já ho znám.
Dědo! Kam běžíš? Vrať se!
-Prosím, stůj! -Hej, a co mých pět hvězdiček?
Bože! Lindsay, zlatíčko, jsi v pořádku?
Děda Charlie utekl!
Řekl řidiči, ať zastaví, vyskočil z auta a utekl.
Mám strach. Jsem v lese.
Lindsay, neboj. Rozhlédni se. Vidíš něco?
Vidím silnici.
Jdi tam. Jdi k té silnici. Najdeme tě.
Mami! Mami!
Lindsay!
Zlatíčko.
Pojď do auta.
-Bože můj. Rexi. -Já vím. Jdeme ho najít.
Tati?
-Dědo Charlie? -Tati?
-Charlie? -Dědo Charlie?
Ne, tati. Ne. Prosím, tati. Tati?
-Charlie? -Tati?
Charlie!
Dědo Charlie!
Charlie!
-Tati! Tati! -Charlie!
-Dědo Charlie! -Tati!
-Charlie! -Tati!
Dědo Charlie, kde jsi?
Charlie!
Charlie.
-Ahoj. -Ahoj.
-Ahoj. Jsi v pořádku? -Mám mokré nohy.
Já taky.
Jsi v pořádku? Vypadáš rozrušeně.
Jen jsem ráda, že tě vidím.
Tati.
Co tady děláš?
Ahoj.
Chtěl jsem Lindsay ukázat jezero Charlie.
Tohle je naše šťastné místo.
Stávali jsme tu při západech slunce.
Sledovali jsme západ slunce a někdo řekl: "Sbohem, slunce."
Někdo to řekl.
To jsem byla já, tati.
-Já jsem to řekla. -Jo.
-Mrzí mě to s vaší matkou. -Ne.
-Tati, to nemusíš. -Ne, musím. Musím, Rexi.
Nech mě domluvit, docházejí mi slova.
Francine, vaše máma nezemřela kvůli mně.
Zemřela kvůli tomu klukovi, co projel stopku.
A já jsem ji tak zbožňoval. Vaši matku jsem miloval.
A zemřela naštvaná na mě.
Nemůžu odejít s vědomím, že jste na mě taky naštvaní.
Nemůžu to vrátit. Nejde to. Tentokrát se nedá nic přepsat.
No tak. Uvolni se. Povol ty ruce.
Ty pěsti pryč. Uvolni ty ruce.
Tati. Proč jsi nám to neřekl?
Protože jsem nevěděl jak.
A bál jsem se.
Čeho?
Že vám to možná bude jedno.
Tati.
Odpusťte mi. Prosím.
Odpusťte mi, abych mohl odpustit sobě.
Pohled na tvé rozzlobené oči mi v noci nedá spát,
potím se z toho, a na to už není čas.
Už není čas. Jsem tady dnes.
Tati, moc mě to mrzí.
Franny, to nic. To nic. Já to chápu. Chápu.
-Mám tě rád, tati. -Je tu místo pro mě?
-Pojď sem, zlato. -Taky tě mám ráda.
Emmo. Emmo. Pojď sem.
Bože. Tak dlouho jsme se neobjali.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI...
Maminka vždycky vymýšlí dny pro děti.
Nejvíc se jim líbil "Den pozpátku".
Snídali jsme večeři a večeřeli snídani.
Ne, tati. Byl to "Den naruby".
Ten mám moc ráda. K snídani jsme měli dort.
-Můžeme to udělat? -Jo.
Vy s námi, dědo Charlie a Emmo?
-Jasně. -Pro tebe všechno. Den naruby?
Jo. Den naruby.
Mám to. Den naruby je skvělý.
-Ano? -To bude vážně dobré.
Tak jo.
Rexi, řekni jim tu historku, jak táta venku griloval
všechny ty hotdogy a přišel medvěd.
To je fakt dobrá historka.
-Myslím, že to bylo na 4. července. -Táta ten svátek miluje.
Je tu krásně.
Je ti dobře?
Jsem tady.
Pojďte. Zapadá slunce.
Zapadá. Honem, nebude na nás čekat.
Pojďte. To si nechtějte nechat ujít.
To bude nádhera.
To vypadá tak krásně.
Sbohem, slunce.
Sbohem, staříku.
Překlad titulků: A. M. Kroulík Frimlová