ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Це я.
-Мамо, скільки разів… -Тетчер.
П'ятнадцять.
Голосніше 15 не треба.
Тепер я нічого не чую.
Зате решта будівлі чує.
Де слуховий апарат?
-Чого ти його зняла? -Батарейки сіли.
Я їх заміню.
Ти вранці не був у церкві.
Мав інші справи.
«Інші справи» важливіші за твоє спасіння?
Бог знає, що в моєму серці, мамо.
Ти знаєш, що знає Бог?
Було б смішно, якби не богохульство.
Я в своїй кімнаті, якщо буду потрібен.
У духовці курка.
Вибач, я не голодний.
Що це з тобою останнім часом?
Нічого, мамо. Не хвилюйся.
Я поклав твій слуховий апарат і пігулки біля раковини.
Не ковтни слуховий апарат!
Ні, Свєто, ні. Чому ти так кажеш?
Це незвичайне фото.
Я б сказав, що воно ідеальне.
Мій Ріку, ти милий.
А ти завжди така респектабельна на вигляд.
Ріку, у тебе вийшло переслати гроші на мій квиток?
От би швидше зустрітися особисто!
Отже, так… Я тут подумав, і…
що, як я приїду до тебе?
Ти? У Росію?
Так.
Побачу твій манікюрний салон, познайомиш з батьками…
Так, але…
Це було б правильно, так?
Так, але думаю, краще тобі переслати гроші на квиток, хіба ні?
Чекай…
Зараз я дещо тобі перешлю.
Що це?
План моєї поїздки.
Я вранці був у турагента,
яка знайшла вдалу ціну на бізнес-клас.
Уже за три дні, Свєто.
Ще три дні, і ми нарешті зможемо бути разом.
Свєто?
Ти мене чуєш?
Чуєш, Теренціо?
Я знайшов ліхтарик.
Нащо ти забрав?
Там, певно, й інші є. Пошукай.
Ви ще й досі тут?
Аяз пішов шукати машину.
Запасаємося на випадок неприємностей і несподіванок.
Неприємностей? У НАТО?
Можливо. Тому вони й несподівані.
Хотіла сказати, що Гаваї відпадають.
Що?
Інес пошукала в Інтернеті. Ту базу недобудували.
То все залежить від нас?
Саме так. І часу обмаль.
Певно, командир тепер ти.
Хочеш командувати сам?
Мені байдуже. Ясно?
Мені головне - безпека людей.
Та ясно. Такий наш план.
Чхала я на ваш план, чув? Мені потрібні результати.
Знаєте що? Як нічого не знайдете, можете не повертатися.
У вас дві години сім хвилин.
Прокляття!
Що за муха її вкусила?
Перевір це. Я за рештою.
Ну що?
Схоже на кленовий сироп.
То Хорст був правий.
Але є й хороша новина. Наші баки майже порожні.
Якщо ми знайдемо якісне паливо, змішаємо його з тим, що лишилося, але…
Але?
Схоже, в нас більша проблема.
Ну що? Проблема була в паливі?
Погане паливо можна злити.
Але знайти якісне паливо для заправки буде нелегко.
Воно під землею. Це ж добре?
Труби десь на метр під землею.
Але паливо зберігається там.
А як залити звичайний бензин? Ця вантажівка їздить.
Цей сорт значно гірший. Для літака не підійде.
То нам гаплик?
Навіть як вони знайдуть щось у НАТО.
-Ні палива, ні пілота. -Пілот - ти.
-Ні, востаннє кажу, я не злечу! -Добре.
Але Лора вилікує Матьє, так?
Так, звісно.
Слід знайти паливо, не зіпсоване сонцем.
Який план?
Раніше я працював у паливному терміналі в Антверпені.
Паливо привозили в танкерах.
Воно зберігається в цистернах під річкою.
Вода - класний бар'єр.
В Антверпен і назад…
Часу мало, але це наш найкращий варіант.
-Османе, водиш авто? -Так.
Хто допоможе мені завантажити їжу?
Я поїду з Османом. А ти допоможи Інес і відпочинь.
Так.
Допоможеш Осману знайти автоцистерну?
Звісно. Ходімо.
До світанку ще чотири години.
-Їдьмо. -Ні.
Повернутися треба за дві години. Ще підготувати літак. Хорсте.
Нікого не ждатимемо.
У Сільві справи кепські.
Як і у всіх.
Матьє вибув, вона командир, так?
Не тільки через це.
Нещодавно вмер її хлопець.
Так, і ще купа людей.
Ні, раніше.
-Що? -Вона була на нашому рейсі,
щоб розвіяти його прах, а тоді…
накласти на себе руки.
Нащо ти мені це кажеш?
Щоб ти пильнувала за нею, добре?
Я?
-Це найбільша, яку знайшли? -Так.
Добре. По одній проблемі за раз.
Чекай. Хорст казав про консерви
-й таке інше. -Так.
-Ми виживемо, так? -Спробуємо.
Дуже оптимістично.
Ходімо шукати якусь їжу.
У ТЕМРЯВУ НОЧІ
Завжди мріяв це зробити.
Ти знав, що тут був перший аеропорт Брюсселя?
Ти знаєш купу цікавих фактів.
Мама завжди дивилася телевікторини.
А я, певно, все це запам'ятав.
А під час війни тут був ангар дирижаблів.
Люди йшли на пікнік і дивилися на злети й посадки.
Якщо Якуб не знайде паливо,
-ми самі будемо шукати дирижабль. -Так.
Ріку, я так і не чув, чому ти летів у Москву?
Бо я й не казав.
Я просто спитав.
Слухай, Аязе,
мета в нас одна, але ми не союзники.
Годі. Я ніби послів у НАТО слухаю.
Ці хлопці, певно, не чули новину.
НАТО - ОТАН
Тут був їхній пост. Охороняли.
Синку, нам потрібен інвалідний візок. Спробуєш знайти?
Давай.
Тільки не біжи!
-Хороший малий. -Так.
А в тебе є… Вибач, нічого.
Чи є в мене діти? Я незаміжня.
Щоб мати дітей, шлюб не потрібен.
Це ти мого батька не знав.
Де знайти час на побачення, якщо вічно доглядаєш за кимось?
Домініку!
Видих. Заспокойся. Усе добре.
Усе буде добре.
Що сталося?
Що там?
Усе добре.
Думали, це захистить від сонця.
Ну що?
Давайте обійдемо.
-Із такою цистерною… -Так?
…якщо заповнити її, і паливо буде якісне,
ми зможемо пролетіти десь 1850 км.
-Це недалеко. -Так.
До Англії.
Може, до Ірландії.
А там паливо теж погане, так?
Знайдемо шланги.
Слід було пригнати дві машини.
Шланги, Османе.
Вибач.
Пощастить, якщо взагалі вийде.
Як смердить.
Ніяк до цього не звикну.
То не дивися.
Чорт!
І не кажи.
Мабуть, хотіла вмерти згори.
Бляшанки.
У тебе був хтось, із ким ти б хотіла так померти?
Ні.
Я тут була в турі Іспанією.
Зійшла зі сцени, а мій хлопець цілує мою фанатку.
Неприємно.
Добре те, що зараз вони обоє горять у пеклі.
-Я заповню цю сумку й поїду. -Куди?
Маю одну справу.
-Але в нас нема часу… -Я встигну.
Я з тобою.
Я поїду сама.
Добре.
Боже…
Схожий на пана Волкова.
Операція на серці?
Схоже на те.
Вони ще сподівалися.
Допоможи перекласти.
Так.
Чекай.
Давай.
-На підлогу. -Ні! На той стіл.
Яка різниця?
Для нього була б різниця.
Мамо, стільки не треба.
Це й для інших теж. Про всяк випадок.
А що такого зробив пан Аяз?
Усі були злі на нього. Чому?
Він узяв не свою річ.
-Він же шкодує про це? -Я думаю, так.
Він же нас врятує?
Мамо, я хочу пити.
Пошукай десь воду. Але не йди далеко, домовилися? Домініку…
Якщо щось побачиш, просто відвернися, добре?
Я теж не знаю, чому ти летів у Москву.
Так… На конференцію з безпеки.
По роботі.
Оце воно?
Так.
Я був у кабіні перекладача.
Посли сказали нам усім вийти.
Усьому персоналу й перекладачам.
Таке часто бувало?
Наскільки я знаю, тільки під час великої кризи.
Але Теренціо, якщо персоналу й перекладачів не було,
як же ти почув про сонце?
Я був у тій кабіні й вийшов, але забув телефон.
Ти не перекладач.
Марія…
Іспанська й англійська.
Я зайшов привітатися.
Он воно що!
Ви, італійці, такі.
Що саме ти чув?
Самий кінець.
Сказали, що зупиняти пізно. Що треба йти.
І вийшли з залу. Я затримався.
Бо думав, що в мене буде інфаркт.
Як вийшов, нікого не було.
А Марія?
Вона мені не повірила. Не захотіла слухати.
Якщо ти про це питаєш.
Вибач, Теренціо.
Трясця!
Тут має щось бути.
Що саме ми шукаємо?
Мапу, записки про те, куди їхати… Я без поняття!
Щоб усе тут прочитати, потрібні години.
У нас нема годин.
Ага!
Дивіться!
Система спостереження
Пібоді 1763. У нас у музеї така сама.
І що нам із того?
Ні… Ці камери вмикаються на звук.
Тобто якщо знайти записи, ми зможемо прослухати розмови.
-Кабінет охорони поверхом нижче. -Так?
Там купа комп'ютерів. Може, там?
Так, може бути.
То йди туди.
Поверхом нижче. Іди.
Серйозно, візьми мене.
Прошу. Мені тут страшно.
Завантажуй їжу. Інші скоро повернуться.
Не кидай мене тут.
Завантажуй продукти, Інес.
Зараза. Сільві!
Сільві!
Візьми слухавку…
Ну як справи?
Можливо, нам пощастить.
-Цистерна повна? -По вінця.
Давай. Їдьмо.
У тебе виходить.
Я намагаюся щось зробити.
Якщо ворухнеться, тримай.
Добре.
Мамо, можна мені грошей?
Домініку! Що сталося?
Там була тварина!
Тварина?
Вона втекла туди!
Я тобі сказала бути поруч! Іди до мене.
Усе добре. Усе гаразд.
Стільки документів.
Так, це тобі НАТО. О, дивися…
Твої земляки.
Не роби так.
Та не парся. Це просто жарт.
Для бандита ти високої думки про себе і про твою вбогу країну.
Так, слухай…
-Що? -Не ображай мою країну.
-Ти дав мені ляпаса? -Я тебе попередив.
Що за мужик дає ляпаса іншому?
Цей мужик.
Даєш ляпаса тому, хто тебе врятував?
А я врятував тебе. Ми квити.
Давай знайдемо потрібне й їдьмо. Маємо 40 хвилин.
Тепер ми квити.
Рівноцінний обмін, друже мій, як дві жінки на три верблюди.
Вставай!
Вставай.
-Дивися. -Так, схоже на собачу їжу.
Певно, це він і їв.
-«Як пацюк, але не пацюк?» -Так він сказав.
Треба більше інформації. Приведи його.
Ти здурів? Дозволиш дитині це бачити?
Якщо він хоче, щоб ми повірили…
Домінік не бреше.
Ні, але…
Може, в нього надто жвава уява.
Домінік ніколи не бреше.
Певно, в тебе теж нема дітей.
Боже!
Зі «Стара 17» був витік даних.
Так, ось воно.
Ріку?
Щось знайшов?
Що з тобою сталося?
Темні сходи, спіткнувся. Але я в нормі.
Де Аяз?
Повернувся в аеропорт допомагати іншим.
-І правильно. -Ти щось знайшов?
Так. Ось координати.
У Болгарії є бункер.
-У Болгарії? -Так.
Пам'ятаєш, що казав космонавт?
«Стара 17», щось таке.
Так. Зірки тут ні до чого.
Стара - це район у Болгарії.
А 17… Щодо цього я невпевнений.
-Добре, чудово. Їдьмо. -Звісно.
-Що це таке? -Чуєш, Ріку…
Не переймайся.
Сьогодні ти - герой дня. Нам пора їхати.
-Добре. -Пішли.
Гей!
-Ми змогли. -Чого не береш слухавку?
-Що? -Сільві поїхала.
-Куди поїхала? -Вона не сказала.
Казав же стежити.
-І що, арештувати її? -Так!
Умієш під'єднати шланг до крила?
Затягни міцно. Клапан угору, вниз, угору.
-Добре. -Ти куди?
Знайду машину й Сільві.
-Але де? -Не знаю!
Ти сказав іншим вернутися за п'ять хвилин!
П'ять хвилин. Чорт!
Він прокидається.
Ти зробила це. Треба їхати.
Стан ще нестабільний.
При перевезенні може стати серце.
Спокійно, Матьє.
У тебе інфекція. Ми допомагаємо.
Ми вже маємо бути в аеропорту.
Його ще не можна рухати.
Одного ми не чекаємо.
Навіть Матьє.
Пам'ятаєш, як ми з боєм тягли тебе в літак?
Інакше ви з сином загинули б ще кілька днів тому.
Тому ти почекаєш!
-Вибач, що кричу. -Чекай за дверима.
Гей! П'ять хвилин.
Дамо йому п'ять хвилин стабілізуватися.
Ми знайшли бункер.
Що з твоїм обличчям?
Спіткнувся об твого дружка. Де інші?
Група з лікарні ще не приїхала, а Якуб поїхав шукати Сільві.
А де Аяз?
Він не тут?
Він мав привезти запаси окремо.
-Куди поїхала Сільві? -Не знаю.
-Тоді… -Кажу ж, я не знаю!
-Де той бункер? -У Болгарії.
На схід? До сонця?
А ми встигнемо?
Може, доведеться зробити ще виток. Матьє знає, що робити.
Ти став фанатом Матьє?
Він робив, що міг, щоб врятувати нас. На благо всіх. Я це зрозумів.
Не вповільнюється. Що робити?
Нам дійсно треба їхати!
Ми їдемо. Так?
Я не знаю.
Маємо спробувати.
-Добре, кладіть на каталку. -Чим допомогти?
Бери.
-Обережно. -Добре.
-Готові? -Так.
Три, два, один…
Сільві…
Іди звідси.
Ми знайшли паливо.
Ти спізнишся на літак.
Я без тебе не поїду.
Ти не дала мені розкиснути. І я не дам тобі здатися.
Не треба було мені їхати.
Треба було померти тут.
Певно, одна я примудрилась вижити у спробі вбити себе.
Трагічно й іронічно водночас.
Ти вилитий персонаж польського роману.
Пробач.
Ти лише людина.
Вибач…
Та пусте.
-Ні, не пусте. -Я серйозно.
Усе через цю кімнату, тут…
Ти просто хотіла щось відчути.
-Я розумію. -Це…
Усе так швидко, ми навіть не встигаємо усвідомити…
Так. Усвідомити треба багато чого.
Так. Забагато.
Світ без людей, яких ми кохали…
Так.
Хотів сказати, що розумію, чому ти сіла на цей рейс.
Я тебе розумію.
Чесно.
Але ще я думаю, що мені пощастило.
-Та ти що? -Так, пощастило…
зустріти вас усіх, познайомитися з тобою.
Пощастило бути причетним до цього, чим би воно не скінчилось,
навіть якщо це кінець.
-То Якуб стає сентиментальним. -Ні. Ніколи.
У чудовиська є серце.
А хто мене поцілував?
Поїхали.
Я вже раз спізнювалася на цей рейс.
Як ти взагалі мене знайшов?
Монгольський кошерний м'ясний. Скільки таких у Брюсселі?
Лише один.
Палива мало.
Осман сказав, вистачить на 1600 км.
Перевіриш, чи щось чути від Якуба або Сільві?
Звісно.
Ти зможеш вести літак?
Мені потрібна допомога.
Багато допомоги.
Тільки скажи.
Сядь, будь ласка.
Ми пройшли довгий шлях відтоді, як були тут разом.
Так. Дуже довгий шлях.
-Чорт! -Що?
Найближча до цих координат смуга - військова авіабаза за 1480 км звідси.
Резерв палива на 130 км.
Ми не долетимо.
Ти вже таке казав.
Ось ти де!
Кого ще немає?
Аяза.
Не можна його чекати.
Де Аяз?
Я не знаю.
Він поїхав сам.
Де Аяз, Теренціо?
Ще не повернувся?
Що з обличчям?
Я впав і мало не здох, намагаючись усіх врятувати, знову!
Що сталося?
-Я ж кажу, він… -Що, в біса, сталося?
Думаю…
Думаю, Теренціо щось зробив.
-Не знаю, що саме, але… -Брешеш, ти, шматок лайна.
-Що ти зробив з Аязом? -Я?
Усі сідайте. Якуб, замкни двері.
-Ти вбив його. За що? -Ти чула Сільві.
-Я тебе вб'ю! -Сядь! Годі вже!
Хай там що, потім з'ясуєте!
Аяз не на борту.
-Де він? -Рік сказав, Теренціо його бив.
Не кидаймо його.
Не можна.
Ти сама казала. Ми нікого не чекаємо, ким би він не був.
Де пан Аяз?
Пристебнися, маленький. Це нічого.
Прости мені…
Отче, прости мені.
-Готовий? -Так.
Цікаво, чи Хлоя там.
Бортпровідниця?
Хотів би думати, що вона вибралася, що вона вже в бункері.
Заради неї, не для мене.
Таке ж може бути, правда?
Цього тижня я взнала, що може бути все.
Мамо? Ти його бачиш?
Ні.
Чекати не можна.
Ти як?
Треба, щоб ти підняла літак у повітря.
Я поясню, як.
Давай, злітний режим.
Ти зможеш.
Чекай.
-Ти бачиш те, що й я? -Так.
Чорт!
У ТЕМРЯВУ НОЧІ
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова