‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Eu sunt.
‎- Mamă, de câte ori... ‎- Thatcher.
‎Cincisprezece.
‎Nu treci cu volumul de 15.
‎Nu aud nimic acum.
‎Crede-mă, aude toată clădirea.
‎Unde-i aparatul?
‎- De ce nu-l porți? ‎- Nu mai are baterii.
‎Atunci le schimb.
‎N-ai fost la slujbă.
‎Am avut ceva de făcut.
‎„Ceva de făcut”. ‎Și ce e mai important decât mântuirea?
‎Dumnezeu îmi cunoaște inima, mamă.
‎Cine știe ce „cunoaște Dumnezeu”!
‎Ar fi amuzant dacă n-ar fi o blasfemie.
‎Sunt în camera mea, ‎dacă ai nevoie de mine.
‎În cuptor e pui.
‎Iartă-mă, nu îmi e foame.
‎Ce te-a apucat în ultima vreme?
‎Nimic, mamă. Nu-ți face griji.
‎Îți pun aparatul auditiv ‎și medicamentele lângă chiuvetă.
‎Să nu înghiți aparatul!
‎Nu, Sveta, absolut. De ce spui asta?
‎Fotografia asta nu e banală.
‎Aș zice că e... perfectă.
‎Dragul meu Rik, ești dulce.
‎Și mereu arăți așa... respectabilă.
‎Rik, ai reușit să-mi trimiți bani ‎pentru bilet?
‎Abia aștept să te cunosc personal.
‎Bine, deci... M-am gândit și...
‎ce ar fi să vin eu la tine?
‎Tu? În Rusia?
‎Da.
‎Așa pot să-ți văd salonul, ‎să-ți cunosc părinții...
‎Da, dar...
‎Așa e cel bine, nu?
‎Da, dar cred că e mai bine ‎să trimiți bani pentru bilet.
‎Stai puțin...
‎Îți trimit acum ceva.
‎Ce este?
‎Itinerarul meu.
‎Am fost dimineață la o agenție ‎și am găsit o ofertă la clasa întâi.
‎Peste trei zile, Sveta.
‎În trei zile vom fi în sfârșit împreună.
‎Sveta?
‎Mă auzi?
‎Auzi, Terenzio?
‎Am găsit lanterna.
‎De ce o ții tu?
‎Probabil sunt altele. Caută-le.
‎Nu ați plecat încă?
‎Ayaz s-a dus după mașină.
‎Luăm ce putem, ‎în caz că avem probleme neprevăzute.
‎Ce probleme? La NATO?
‎Nu știu. De aceea sunt „neprevăzute”.
‎A căzut varianta cu Hawaii.
‎Ce?
‎Ines a căutat pe net. ‎Construcția n-a fost terminată.
‎Acum depinde doar de noi?
‎Da. Și nu avem mult timp.
‎Presupun că acum tu comanzi.
‎Vrei să comanzi tu?
‎Mie nu-mi pasă. Bine?
‎Vreau să fie toți în siguranță.
‎Evident. Ăsta e planul.
‎Nu-mi pasă de planul tău, bine? ‎Vreau rezultate.
‎Știți ce? Dacă nu găsiți nimic, ‎nu vă osteniți să vă întoarceți.
‎Avem două ore și șapte minute. ‎La naiba!
‎Ce a apucat-o?
‎Verific-o și pe asta. ‎Eu aduc restul.
‎Deci?
‎Pare a fi sirop de arțar.
‎Horst avea dreptate.
‎Sunt și vești bune. ‎Rezervoarele sunt aproape goale.
‎Dacă găsim combustibil bun, îl putem ‎amesteca cu ce a mai rămas, dar...
‎Dar?
‎Avem o problemă mai mare.
‎Deci? Combustibilul era problema?
‎Putem scoate combustibilul prost.
‎Dar nu va fi ușor să găsim ‎combustibil bun.
‎Nu vine din subteran? Nu ajută?
‎Conductele sunt la un metru.
‎Combustibilul e stocat acolo.
‎Dacă folosim benzină normală? ‎Camioneta merge bine.
‎Are combustibil mai slab. ‎Nu l-am putea folosi la avion.
‎Deci am pus-o?
‎Chiar dacă ei găsesc ceva la NATO. ‎Fără combustibil sau pilot...
‎Ești pilot.
‎- Pentru ultima dată, nu pot să decolez! ‎- Bine.
‎Laura îl face bine pe Mathieu, da?
‎Da, așa e.
‎Trebuie să găsim combustibil neafectat.
‎Ce propui?
‎Înainte am lucrat ‎la un terminal de gaze în Antwerp.
‎Kerosenul venea în cisterne.
‎E ținut în rezervoare sub râu.
‎Apa e o barieră bună.
‎Un drum la Antwerp...
‎ar fi la limită, ‎dar e cea mai bună variantă.
‎- Osman, ne duci tu? ‎- Da.
‎Cine mă ajută să car mâncarea?
‎Merg eu cu Osman. ‎Tu ajut-o pe Ines și odihnește-te.
‎Da.
‎Îl ajuți pe Osman să caute o cisternă?
‎Sigur. Să mergem.
‎Patru ore până la răsărit.
‎- Să mergem! ‎- Nu.
‎Trebuie să ne întoarcem în două ore, ‎să pregătim avionul. Horst.
‎Nu-o să așteptăm!
‎Sylvie nu se simte bine.
‎Cine se simte?
‎Cu Mathieu la pământ, ea e șefa.
‎E mai mult de atât.
‎I-a murit iubitul recent.
‎Da, ca multor altora.
‎Nu, înainte de asta.
‎- Ce? ‎- Luase avionul nostru
‎ca să-i împrăștie cenușa și apoi...
‎să se sinucidă.
‎De ce-mi spui asta?
‎Vreau să fii cu ochii pe ea, bine?
‎Eu?
‎- Asta e cea mai mare? ‎- Da.
‎Bine. Câte o problemă pe rând.
‎Stai! Horst zicea ceva despre conserve
‎- ...și altele. ‎- Bine.
‎- O să fie bine, da? ‎- Încercăm.
‎Foarte optimist.
‎Hai să căutăm de mâncare!
‎Mereu am vrut să fac asta.
‎Știți că aici a fost primul aeroport ‎din Bruxelles?
‎Ai multe cunoștințe amuzante.
‎Mama urmărea mereu concursuri ‎de cultură generală.
‎Presupun că am reținut informațiile.
‎În timpul războiului ‎era hangar pentru zepeline.
‎Lumea venea la picnic ‎și le privea cum decolează.
‎Dacă Jakub nu găsește combustibil,
‎- ...ne rugăm pentru un balon. ‎- Da.
‎Rik, nu cred că te-am auzit zicând... ‎De ce mergeai la Moscova?
‎Pentru că n-am zis.
‎Întrebam doar.
‎Ascultă, Ayaz, ‎avem un scop comun, dar nu suntem aliați.
‎Încetați! Parcă-i aud ‎pe ambasadorii de la NATO.
‎Probabil că n-au primit mesajul.
‎Era postul lor. L-au păzit.
‎Vezi dacă găsești ‎un scaun cu rotile, ursulețule.
‎Ia-o înainte.
‎Nu alerga!
‎- E un copil bun. ‎- Da.
‎Tu ai... Scuze, lasă.
‎Dacă am copii? Nu sunt măritată.
‎Nu e nevoie ca să ai copii.
‎Nu mi-ai cunoscut tatăl.
‎Cum să-ți găsești pe cineva, ‎când mereu ai grijă de alții?
‎Dominik!
‎Expiră. Și calmează-te. E în regulă.
‎Va fi bine.
‎Ce este?
‎Ce e acolo?
‎E în regulă.
‎Credeau că se apără de soare.
‎Ei bine?
‎Încercăm alt coridor.
‎- La mărimea rezervorului... ‎- Da?
‎...dacă-l umplem cu un combustibil bun,
‎putem zbura cam 1.850 de kilometri.
‎- Nu e mult. ‎- Nu.
‎Am ajunge în Anglia.
‎Poate Irlanda.
‎Acolo nu va fi la fel?
‎Să căutăm un furtun!
‎Trebuia să luăm două cisterne.
‎Furtun, Osman.
‎Scuze.
‎Avem noroc dacă merge ăsta.
‎Pute.
‎N-am să mă obișnuiesc.
‎Atunci nu te uita.
‎Băga-mi-aș!
‎Ești pe aproape.
‎Cred că a vrut să moară deasupra.
‎Conserve.
‎Aveai pe cineva ‎cu care să fi vrut să mori așa?
‎Nu.
‎Am fost în Spania luna trecută.
‎Mi-am văzut iubitul ‎sărutându-se cu o admiratoare.
‎Nasol.
‎Partea bună e că acum amândoi ard în iad.
‎- După geanta asta, am ceva de făcut. ‎- Unde?
‎E ceva scurt.
‎- Nu e timp de... ‎- Mă întorc la timp.
‎Vin cu tine.
‎Mă duc singură.
‎Bine.
‎Dumnezeule.
‎Pare a fi dl Volkov.
‎Operație pe cord?
‎Cred că da.
‎Mai aveau speranțe.
‎Ajută-mă să-l mut.
‎Da.
‎Stai.
‎Bine.
‎- Pe podea. ‎- Nu! Pe masa de acolo.
‎Ce contează?
‎Ar fi contat pentru el.
‎- Nu-mi trebuie atâtea. ‎- Sunt și pentru ceilalți. Dacă au nevoie.
‎Ce a făcut dl Ayaz?
‎Erau toți furioși pe el. De ce?
‎A luat ceva ce nu-i aparținea.
‎Și regretă?
‎Așa cred.
‎Iar acum ne salvează.
‎Îmi e sete.
‎Vezi dacă găsești niște apă. ‎Dar nu te duce departe. Dominik...
‎Dacă vezi ceva, întorci capul, da, puiule?
‎Eu nu știu ‎de ce mergeai tu la Moscova.
‎Mergeam la o conferință ‎pe teme de securitate.
‎Era o chestiune de serviciu.
‎Aici e?
‎Da.
‎Eram în cabina de traducere.
‎Ambasadorii ne-au zis să ieșim.
‎Personalul și traducătorii.
‎Era ciudat?
‎Se întâmplă ‎în cazul marilor crize diplomatice.
‎Dar, Terenzio, dacă nu era nimeni ‎din personal sau traducători,
‎cum ai auzit despre soare?
‎Eram în cabină și am ieșit. ‎Dar mi-am uitat telefonul.
‎Nu ești traducător.
‎Maria...
‎Spaniolă-engleză.
‎Am venit s-o salut.
‎Da!
‎Voi, italienii. Pricep.
‎Ce anume ai auzit?
‎Doar finalul.
‎Ziceau că nu mai poate fi oprit, ‎că trebuiau să fugă.
‎Ei au plecat. Eu am rămas o clipă.
‎Credeam că fac un atac de cord.
‎Am ieșit și ei plecaseră.
‎Și Maria?
‎Nu m-a ascultat. Nu a vrut să m-asculte.
‎Dacă asta insinuai...
‎Îmi pare rău, Terenzio.
‎Căcat!
‎Trebuie să fie ceva aici.
‎Ce căutăm mai exact?
‎O hartă, notițe despre destinația lor... ‎Habar n-am!
‎Va dura ore întregi să citim totul.
‎Nu avem ore.
‎Doamne!
‎Aici!
‎Sistemul de supraveghere
‎Peabody 1763. Avem unul la fel în muzeu.
‎Și? Cui îi pasă?
‎Nu... Camerele se activează la sunet.
‎Asta înseamnă că, dacă găsim imaginile, ‎ar trebui să găsim și fișierul audio.
‎- Biroul de securitate e acolo. ‎- Da?
‎Sunt calculatoare. O fi acolo?
‎Da, ar putea fi.
‎Atunci, du-te.
‎E acolo. Du-te.
‎Serios, lasă-mă să vin.
‎Te rog. Îmi e frică aici.
‎Încarcă mâncarea. ‎Ceilalți se întorc curând.
‎Nu mă poți lăsa aici.
‎Încarcă mâncarea, Ines.
‎La dracu', Sylvie!
‎Sylvie!
‎Răspunde...
‎Cum merge?
‎Avem noroc.
‎- E plină cisterna? ‎- Până la refuz.
‎Haide, să mergem.
‎Te descurci.
‎Încerc să fac ceva.
‎Dacă se mișcă, ține-l.
‎Bine.
‎Mamă, îmi dai niște bani?
‎Dominik! Ce este?
‎Era un animal!
‎Un animal?
‎S-a dus într-acolo.
‎Ți-am zis să stai pe aproape! Vino aici.
‎Nu-i nimic.
‎Câte hârțoage!
‎Da, bun venit la NATO. Uite...
‎Sunt de-ai tăi.
‎Nu face asta.
‎Relaxează-te. Era doar o glumă.
‎Pentru un gangster, ai o impresie bună ‎despre tine și țara ta de căcat.
‎Bine, ascultă...
‎- Ce? ‎- Nu-mi jigni țara.
‎- M-ai pălmuit cumva? ‎- Te-am avertizat.
‎Ce bărbat pălmuiește alt bărbat?
‎Ăsta.
‎Celui care ți-a salvat viața?
‎Și eu te-am salvat. Suntem chit.
‎Să găsim ce căutam și să mergem. ‎Avem 40 de minute.
‎Acum suntem chit.
‎Un troc corect, amice. ‎Două neveste în schimbul a trei cămile.
‎Ridică-te!
‎Ridică-te.
‎- Uite. ‎- Da, pare a fi mâncare de câini.
‎Probabil asta mânca.
‎- Semăna cu un șobolan? ‎- Așa a zis.
‎Avem nevoie de informații. Adu-l aici.
‎Cred că ești nebun. ‎Ai lăsa un copil să vadă asta?
‎- Dacă vrea să-l credem, nu văd... ‎- Dominik nu minte.
‎Nu, dar...
‎poate că are o imaginație bogată.
‎Dominik nu minte niciodată.
‎Presupun că nici tu nu ai copii.
‎Doamne!
‎Stara 17 a divulgat fișierul.
‎Da, asta e.
‎Rik?
‎Ai găsit ceva?
‎Ce ai pățit?
‎M-am împiedicat. E întuneric pe scări. ‎Dar sunt bine.
‎Unde e Ayaz?
‎S-a întors la aeroport ‎să-i ajute pe ceilalți.
‎- O idee bună. ‎- Ai găsit ceva?
‎Da. Astea sunt coordonatele.
‎E un buncăr în Bulgaria.
‎- În Bulgaria? ‎- Da.
‎Mai știi ce zicea cosmonautul?
‎„Stara 17”, sau așa ceva.
‎Da. Nu are legătură cu stelele.
‎Stara e un district din Bulgaria.
‎Cât despre 17... ‎nu sunt sigur ce înseamnă.
‎- Bine, grozav. Să mergem. ‎- Sigur.
‎- Ce e aia? ‎- Rik...
‎Nu-ți face griji.
‎Azi, tu ești eroul zilei. Să mergem.
‎- Bine. ‎- Haide!
‎Hei!
‎- Gata! ‎- Nu răspunzi la telefon?
‎- Ce e? ‎- Sylvie a plecat.
‎- Unde? ‎- Nu a zis.
‎- N-ai supravegheat-o! ‎- S-o arestez?
‎Da!
‎Poți conecta furtunul la aripă?
‎Strângi bine. ‎Valva se sucește sus, jos, sus.
‎- Bine. ‎- Unde te duci?
‎Caut o mașină și pe Sylvie.
‎- Unde? ‎- Habar n-am!
‎Le-ai zis celorlalți ‎să vină în cinci minute!
‎Cinci minute, drăcie!
‎Se trezește.
‎Ai reușit! Trebuie să plecăm.
‎Trebuie să se stabilizeze.
‎Dacă-l mișcăm, poate face stop cardiac.
‎Nu te agita, Mathieu.
‎Ai avut o infecție. Te ajutăm.
‎Trebuia să fim la aeroport.
‎- Încă nu-l putem mișca. ‎- Nu așteptăm pe nimeni.
‎Nici pe Mathieu.
‎Mai știi când ne-am luptat ‎să rămâi în avion?
‎Tu și fiul tău ați fi murit ‎acum câteva zile.
‎Deci poți să aștepți!
‎- Scuze că am țipat. ‎- Așteaptă afară!
‎Cinci minute.
‎Îi dăm cinci minute să se stabilizeze, da?
‎Am localizat buncărul.
‎Ce ai pățit la față?
‎M-am ciocnit de amicul tău. ‎Unde-s ceilalți?
‎Echipa de la spital nu s-a întors încă, ‎iar Jakub e după Sylvie.
‎Unde e Ayaz?
‎Nu e aici?
‎Venea separat cu niște provizii.
‎- Unde s-a dus Sylvie? ‎- Nu știu.
‎- Păi... ‎- Am zis că nu știu!
‎- Unde e buncărul? ‎- În Bulgaria.
‎Spre est? Spre soare?
‎Putem ajunge?
‎Probabil trebuie să mai facem un tur. ‎Mathieu știe ce să facă.
‎Ești fanul lui Mathieu!
‎A făcut totul să ne salveze. ‎Pentru binele tuturor. Acum înțeleg.
‎Nu e stabil. Ce facem?
‎Trebuie să plecăm imediat!
‎Mergem, da?
‎Nu știu.
‎Să încercăm.
‎- Bine, îl punem pe targa aia. ‎- Ce pot să fac?
‎Apucă de acolo!
‎- Cu grijă. ‎- Bine.
‎- Sunteți gata? ‎- Da.
‎Trei, doi, unu...
‎Sylvie...
‎Pleacă.
‎Avem combustibilul.
‎O să pierzi avionul.
‎Nu plec fără tine.
‎Nu m-ai lăsat să renunț. ‎Nici eu nu te pot lăsa.
‎Nu trebuia să plec.
‎Trebuia să fi murit aici.
‎Probabil sunt singura care a scăpat ‎încercând să se sinucidă.
‎E și tragic, și ironic.
‎Ai fi un personaj bun ‎într-un roman polonez.
‎Îmi pare rău.
‎Ești și tu om.
‎Scuze...
‎Nu e mare lucru.
‎- Ba da, este. ‎- Ba nu.
‎E vorba de camera asta, e...
‎Voiai să simți ceva.
‎- Înțeleg. ‎- E...
‎Totul se întâmplă repede. ‎Nu avem timp să procesăm...
‎Da, sunt multe de procesat.
‎Da, prea multe.
‎O lume fără cei dragi...
‎Da.
‎Voiam să-ți zic că... ‎înțeleg de ce ai vrut să pleci.
‎Te înțeleg.
‎Chiar te înțeleg.
‎Dar cred și că sunt norocos.
‎- Da? ‎- Da, sunt norocos...
‎să vă fi cunoscut pe toți, pe tine.
‎Norocos să fac parte din toată asta, ‎indiferent cum se termină,
‎chiar dacă se termină.
‎- Deci Jakub se înmoaie acum. ‎- Nu. Niciodată.
‎Bruta are totuși suflet.
‎Tu ești aia care sărută oameni.
‎Să mergem.
‎Ratasem o dată zborul ăsta.
‎Apropo, cum m-ai găsit?
‎Măcelăria cușer mongolă. ‎Câte crezi că sunt în Bruxelles?
‎Doar una.
‎E puțin kerosen.
‎Osman a zis că ne ține 1.850 km.
‎Mergi să vezi dacă știe cineva ‎de Jakub sau Sylvie?
‎Desigur.
‎Poți pilota?
‎Am nevoie de ajutor.
‎De mult ajutor.
‎- Trebuie doar să ceri. ‎- Ia loc!
‎Am trecut prin multe ‎de când am fost aici ultima dată.
‎Da. Prin foarte multe.
‎- Drace! ‎- Ce?
‎Pista cea mai apropiată ‎e o bază militară la 1.500 km.
‎- Rămâne kerosen pentru 128 km. ‎- N-o să reușim.
‎Ai mai zis asta.
‎Aici erai!
‎Mai lipsește cineva?
‎Ayaz.
‎Nu putem sta după el.
‎Unde e Ayaz?
‎Nu știu.
‎A plecat singur.
‎Unde e Ayaz, Terenzio?
‎Nu s-a întors?
‎Ce ai pățit?
‎Am căzut și a fost cât pe ce să mor, ‎încercând iar să vă salvez!
‎Ce s-a întâmplat?
‎- Cum ziceam, el... ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Cred că...
‎Terenzio a făcut ceva.
‎- Nu știu exact ce, dar... ‎- Minți, nenorocitule!
‎- Ce i-ai făcut? ‎- Eu?
‎Luați loc! Jakub, închide ușile!
‎- L-ai ucis! De ce? ‎- Ai auzit-o pe Sylvie.
‎- Te omor! ‎- Ia loc! Ajunge!
‎O rezolvați mai târziu!
‎Ayaz nu e aici.
‎Unde e?
‎Rik zice că Terenzio l-a rănit. ‎Nu-l putem lăsa.
‎Nu putem.
‎Ai zis-o chiar tu. Nu putem aștepta ‎după nimeni, indiferent cine e.
‎Unde e dl Ayaz?
‎Pune-ți centura, dragule. E în regulă.
‎Iartă-mă...
‎Doamne, iartă-mă!
‎- Ești gata? ‎- Da.
‎Oare Chloé e acolo?
‎Stewardesa?
‎Vreau să cred că a scăpat, ‎că e deja în buncăr.
‎Pentru ea, nu pentru mine.
‎E posibil, nu?
‎Am învățat săptămâna asta ‎că totul e posibil.
‎Mamă? Îl vezi?
‎Nu.
‎Nu mai putem sta.
‎Ești bine?
‎Cred că am nevoie ‎să ridici tu avionul de la sol.
‎Îți explic eu.
‎Hai, accelerează!
‎Te descurci.
‎Stai.
‎- Vezi ce văd și eu? ‎- Da.
‎La naiba!
‎Subtitrarea: Maria-Andreea Popescu