ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Аліна ще тут?
Костін відвіз її в лікарню.
Він відкусив їй ніс!
Відпустіть мене!
Відпустіть!
Відпустіть і дайте рушник.
Ви з поліції?
-Я власник будівлі. -Я знаю свої права.
-Права? -Подзвонити адвокату,
у посольство Британії
і право засудити тебе на хрін.
Нащо це робити?
Вона рилася в моєму гаманці.
Це брехня! Ти брешеш!
Звідки ти знаєш?
Камера!
У вас тут є камери?
Тепер я точно подам у суд.
-Геть із… -Секунду.
Жди в коридорі. Зачини двері.
Не подавай у суд.
Іди додому, проспися.
Я дзвоню в поліцію.
2:25, якщо подзвониш зараз,
черговим офіцером буде Аксель, Ману чи Жоран…
Власне, Ману у відпустці.
Мені насрати.
Я пішов.
Прекрасно. Але спершу залиш свій годинник.
-Що? -Схоже, жінка, яку ти травмував,
якийсь час не зможе працювати.
Це покриє її витрати.
Пішов ти!
Випустіть мене звідси!
Випустіть!
А могло б бути легко.
Що ти робиш?
Але він м'ясник, Сільві.
Те, що Аяз зробив із хлопцем…
Викиньмо його з літака!
Хай залишається на Алясці!
Що сказав Матьє?
Він заправляє літак.
Байдуже, що він сказав. Він не бос.
Могли б дати мені розповісти мою версію подій.
Ви ж не знаєте обставин!
Обставин?
Убивства?
Убивства не було, Ріку.
Я все поясню.
Пояснюй це!
-Яка муха тебе вкусила? -Ти про що?
З першого дня ти відчував, що з цим типом щось не те.
Тепер ми знаємо, що, але тобі байдуже.
Чув, вилупку? Тут дитина спить.
Я не вилупок.
Тут дитина намагається спати, а ти кричиш, вилупку!
-Я тільки хочу… -Гей! Заспокойтеся.
Я хочу захистити пасажирів, от і все.
-У твоїй Біблії не написано… -Ні.
Не в «моїй» Біблії, а в Біблії.
У Біблії не написано, що не можна викаблучуватися, якщо сам неідеальний?
Я не кидаю перший камінь, я про правосуддя.
Про повагу до морального кодексу.
Це все, що в нас є.
Заправився.
Що там із ілюмінатором?
Коли я підрізав скло, воно добре вставилося.
Має протриматися, та краще б узяти потрібну деталь,
якщо будемо в Бельгії.
А ми не на південь? Не на Гаваї?
Сонце скоро встане. Треба летіти на захід.
Захід найкращий
The Doors. Що, не чули?
З того століття?
Матьє?
Треба залишити Аяза тут.
Коли ж він перестане красуватися перед Теренціо?
Це тут ні до чого.
Але треба щось робити, Матьє.
Ви з Теренціо хотіли, щоб ми вирішували разом.
Так, і що?
Доведи свою точку зору, і нехай група вирішує.
Але зліт за 20 хвилин.
Ти визнаєш, що не тільки збезчещуєш тіла,
ти ще й сутенер і наркоторговець.
Я сказав, що я бізнесмен з багатьма інвестиціями.
-Ти злочинець. -Я той, хто виживає!
Народ, нащо ризикувати й тримати такого серед нас?
Нащо порушувати головні заповіді про те,
що таке добро і зло?
Я приїхав у Бельгію 25 років тому, не маючи нічого.
І не вибачатимуся, що хотів вижити.
Чужакам тільки це й залишається.
Як ти смієш?
Моя мати теж приїхала в Бельгію без копійки,
-і померла… -З усією повагою, Лоро…
Певно, вона й померла без копійки.
-Прошу… -Не говори з нею так.
Ти не чоловік.
Ти не мусульманин!
-Слухайте… -Нарешті.
-Виліт за п'ять хвилин, Теренціо. -Так.
Ти казав про зупинку в Бельгії.
Щоб долетіти до Гаваїв, слід полагодити ілюмінатор.
-Там наш техцентр. -Ми не можемо повернутися.
-Я не хочу бачити, що там. -Я розумію.
Є ще одна причина повернутися в Брюссель.
У НАТО говорили не лише про катастрофу.
А й про сховище.
-Що? -Сховище?
Де?
Я не чув деталей, але мають бути документи.
Я бачив, як він діє під тиском.
-У кризі він незамінний. -Що?
Якщо ми вирушимо в таку місію, він потрібен мені.
Ти що, пожалів його?
Бо він врятував тобі життя!
Саме так.
Чому ти кажеш це лише зараз?
Я віддав армії все, і те, що мене вважали
непотрібним… Я не хотів із цим миритися.
Але наш найкращий шанс вижити можна знайти в НАТО.
Було б божевіллям втратити кращого бійця перед місією.
Тобі не треба Аяз, щоб піти в НАТО. У тебе є я.
І Матьє, Хорст…
Ріку, я тренував солдатів.
Єдиний справжній боєць тут, окрім мене, - це він.
Не забудь про солдата, яка всіх врятувала.
Звісно, вибач.
Але думаю, вона залишиться на борту допомагати тобі.
І якщо ми не погодимося,
якщо не захочемо, щоб він допомагав тобі, ти не допоможеш нам?
Так.
Я голосую за нього.
Якщо він зробить хоч найменший проступок, можете викинути й мене.
Підніміть руки, якщо згодні з планом.
Добре, чудово.
Усі на борт.
Дякую.
Ти врятував мене. Тоді я - тебе. Ми не друзі.
Ми квити.
Не лізь до мене до Брюсселя.
Звісно, напарнику.
У ТЕМРЯВУ НОЧІ
Смачні?
Я сім років не їла цукерок.
Тепер яка різниця?
То ти одна з тих інтернет-знаменитостей?
Так, я з так званих «інфлюенсерів».
Я маю знати, що це значить, але…
Тобто мені платять за рекламу товарів тощо…
у соцмережах.
-Розумієш? -Ні, не дуже.
Я відстала від життя.
Я тепер, певно, теж.
-Хочеш? -Ні, дякую.
Ти могла б перевірити, чи є новини?
Глянути, чи щось постять про НАТО чи Гаваї.
-Я? -Так, ти.
Чого не просиш Хорста? Він же якийсь мережевий спец?
Щось робить із Лорою.
Щось?
Типу «щось»?
Чорт, вона часу не гає.
-Хорст хоче поговорити. -Я не впевнений.
Поговори з ним.
Добре.
Краще, друзяко?
-Так. -З ним усе добре.
Я по воду, хочете…
Не треба. Дай нам спокій.
До Брюсселя летіти далеко, пропоную всім відпочити.
Осман і Якуб скоро рознесуть вечерю.
То що Лора хотіла, щоб ти сказав?
Люди скаржаться на смак їжі, яку ми взяли в Канаді.
Я сказав те саме.
-Я їв яблуко, на смак було… -Ніяке?
-Можна й так сказати. -Я казав Лорі…
Це тому, що воно ніяке.
Тобто те, що відбувається з сонцем, спричиняє і цю проблему.
Що саме, гниття їжі?
Якщо проблема - через збільшення іонізуючого випромінювання,
з якоїсь причини
воно вбиває людей, міняючи їх атомну структуру.
Це спричиняє розпад молекул.
Я не розумію.
ДНК. Воно змінює ДНК продуктів.
Так би відразу й казав.
Вибач.
Свіжа їжа може вже не мати харчової цінності.
Це, певно, недобре.
Он як? Думаєш?
Консерви ніби поки що нормальні.
-Не знаю стосовно іншого. -Чудово.
Тепер умремо з голоду!
Так. Знайдіть усі придатні продукти, що зосталися після Брюсселя.
Слушна думка.
Але хай ця розмова буде між нами.
-Нових сварок нам не треба. -Так.
Я скоро допоможу. Скажу два слова Матьє.
Та цьому нема кінця-краю.
Відстійний літак.
Треба в Брюсселі пересісти.
Матьє, якщо ми будемо працювати разом, треба довіряти одне одному, так?
Так.
Уже певний час ти здаєшся…
Ти сам не свій.
Для цього є багато причин: досада, втома.
Але якщо ти не скажеш, я не допоможу.
Хлоя…
Та стюардеса…
У Брюсселі?
Ми були близькі.
Хлоя була вагітна.
Ти хотіла почути правду, так?
Османе?
Дякую за те, що ти сказав.
Приємно знати, що на борту хороший мусульманин.
Мені шкода, що ти мене не так зрозумів.
Його вчинок мені огидний, але ти мені теж не подобаєшся.
Ти неосвічена свиня.
Ти мій герой.
Не люблю хамів.
-Я сам можу. -Ні, це пусте.
Намагаюся якось замінити Габріель.
Вона була мила.
Ти її знав? З часів аеропорту?
Екіпажі не дружать із прибиральниками.
Ким ти працював раніше? До Бельгії, я маю на увазі.
У Марокко?
У моєї сім'ї був ресторан.
-Я був екскурсоводом. -Правда?
Люблю марокканську їжу.
Я теж.
Думаєш, нам подадуть таджин?
Іншалла!
Ми вмремо з голоду?
Не треба паніки.
Він не сказав «вмремо з голоду».
Що тут таке?
Книжковий клуб. Геть звідси.
Мені треба в туалет.
Іди в той, що на носі.
Давай.
Іди, іди.
Ти єдина, кого він слухає.
Я виростила трьох братів, умію їх…
Що таке?
Сама думка про повернення. Навряд чи я зможу.
Вибач.
Повернення вплине на всіх по-різному.
Так.
За якою їжею з Брюсселя ти сумуєш?
Для мене це мідії.
Нема вже ніяких мідій.
-Знаю. -Хорст казав, нічого свіжого!
-І навіть тоді це неточно. -Я знаю, Сільві.
Просто так сказав.
Під моєю квартирою
був кошерний монгольський м'ясний.
Що-що там було?
Під кінець Анрі майже нічого не їв.
Казав, усе не таке на смак.
Але в них була маринована яловичина.
Анрі любив її до самого кінця.
Так. Монгольська яловичина, ось за чим я сумую найбільше.
Увага, пасажири, є невелика проблема,
але будьте на місцях, я владнаю. Дякую.
Що відбувається?
-Що це було? -Висотомір. Летимо зависоко.
Це скільки?
Над птахами, звісно.
За кого ми себе маємо?
Тобі дуже треба відпочити.
Зробиш перерву?
Ні, я в нормі.
Хорст казав, хоче з тобою поговорити.
Про що?
Я не знаю.
Мабуть, про їжу.
У мене й досі живіт болить.
Іди до нього, я дам раду.
А він прийти не може?
Я капітан чи ні?
-Я зараз, добре? -Так.
Ріку, Аязе, ідіть сюди.
-Що там? -У нас проблема.
-Усе нормально? -Тут так жарко.
Як мене все дістало.
Я клянуся тобі, бляха.
Цей літак із лайна.
Від нього проблеми?
Жарко. Чого так жарко?
Як ти, Матьє?
Це не Хорст.
-Що ви задумали? -Давай, зараз!
Гей… Аязе!
Стій!
Забери від мене руки!
-Не кривдь його! -Відпусти!
Я капітан! Відпусти мене!
Відпусти його!
-Ми допомагаємо. -Що тут?
-Пустіть мене. -Що з ним?
Чекай.
-Ти маєш відпочити. -Я знаю. Боже!
Мені просто було жарко.
Мені жарко.
-Усе добре, Матьє? -Так!
Звісно.
Мені просто треба вмитися.
Вмитися.
Йому треба поспати.
Він спав лише десять годин після Брюсселя.
Стривайте.
Щось кажуть по радіо.
-Що це, азбука Морзе? -Звісно, ні.
Так швидко не друкують і на кокаїні.
Схоже на пакети даних.
На що?
Коли машини спілкуються одна з одною.
-Супутник? -Можливо.
Це людина. Що це за мова?
Схоже на… російську?
Що він каже?
Не знаю. Тато заборонив усе радянське.
І радянське, й американське. Усіх ненавидів.
-Та жінка, росіянка… -Зара.
Так, приведи її.
Камінці, які ковтнув хлопець…
звідки ти їх узяв?
-Украв. -Заради грошей?
А тобі що?
Ти подобаєшся сину.
Ти його кумир.
Перш ніж сказати йому правду, хочу знати, чи помилялась я щодо тебе.
Справа була не в грошах.
Я планував повернути їх у Туреччину, анонімно.
Моя мати пишалась би мною…
напевно.
Важко повірити?
Думаю, я тобі вірю.
-Принаймні цього разу. -Чому?
Ти підеш на все, щоб вижити.
Це не робить тебе поганою людиною.
Домініку краще?
Він спить, і це добре.
У нас закінчуються його ліки.
Сподіваюся, в Брюсселі поповнимо запаси.
Вибач, Заро.
-Допоможеш дещо перекласти? -Так.
Це ж російська?
Так, але акцент не російський. Може, український.
Що він каже?
Стар… Стара 17.
Стара 17? Ніколи не чув.
Як «стар» англійською?
«Схід сонця…
світанок… зірка».
-Говорить про сонце. -Логічно.
Ні, не про сонце. Це якесь місце в космосі.
Чорт, він у космосі.
Трясця, МКС. Міжнародна космічна станція.
Так названі модулі.
-Астронавт. -Космонавт.
Ми над російським сервером зв'язку з МКС.
Ніхто не відповідав.
-Він зник? -Певно, пролетіли.
Застрягнути там? А ми думала, нам погано.
-Чому він ще живий? -Хороше питання.
Може, це допоможе знайти рішення.
МКС швидко летить?
Не знаю. Швидко.
Слухайте, треба сказати про це Матьє.
Ту Сферу Марс
-так і не добудували. -Що?
Що тут?
Інес читала статтю про купол Марс.
-Про Сферу Марс. -Її не добудували.
Інший літак… Їм гаплик, а вони й не знають.
Добре, що ми не повелися.
Тепер залишається тільки план Теренціо щодо НАТО.
По радіо говорив космонавт.
-Я такого жарту не чула. -Серйозно.
Ми не знаємо, що це значить,
але думали сказати Матьє, записати координати.
Стій… Матьє хіба не з вами?
Хтось бачив Матьє?
-Він не в кабіні? -Ні.
-Унизу? -Ні, ми були там.
-Що таке? -Ви бачили Матьє?
Хтось бачив?
А він вийшов із туалету?
-Замкнено! -Відійди.
Трясця!
Лихоманка, низький тиск, поверхневе дихання.
Йому потрібен кисень.
Що ми можемо зробити?
Я не лікар!
Так, але з нас ти найближча до лікаря.
Не знаю, але нас учили, що в пролежні може потрапити інфекція.
Це може призвести до сепсису.
Сепсису?
Зараження крові від інфікованої рани.
Матьє… Кульова рана!
-Це викликає галюцинації? -Можливо. Так.
«Симптоми - марення, прискорене серцебиття,
задишка й сплутаність свідомості».
Схоже.
Що можна зробити?
Я можу вколоти залишки антибіотиків,
але інфіковану тканину треба ампутувати.
У Аяза є ніж.
Не час жартувати!
-Це можна зробити тут? -Тут? Смієшся?
Йому потрібна стерильна операційна, хірургічні інструменти,
внутрішньовенні рідини і, певно, респіратор.
-Добре, коли сядемо… -Хто це зробить?
Я не хірург!
Руки тремтять від самої думки!
-Я в тебе вірю. -Припини лестити.
Це проблема.
Зараз ми все одно її не вирішимо.
У Брюсселі розберемося. Крапка.
Як ми туди долетимо? Як ми сядемо без пілота?
Сільві.
Вона посадить літак.
Вона зможе, так?
Нізащо!
Я можу вмикати й вимикати автопілот, відрегулювати закрилки й кермо.
Але до цього я не бачила, як здійснюється посадка.
Але ж ти бачила.
Я бачила, як влучають у ціль. Але я не снайпер!
А як подивитися відео онлайн?
Відео онлайн?
-Ти серйозно? -Це не так і важко. Ти зможеш.
Я допомагатиму.
Який у нас вибір?
Якщо погода сприятиме, і літак не сказиться,
є дуже малий шанс, дуже малий, що я посаджу літак.
Саме так. Добре.
Але злетіти я ніяк не зможу.
Це вдесятеро важче.
Тільки Матьє зможе зробити це до світанку.
Лорі треба це знати.
Хай знає: якщо я таки посаджу літак,
життя всіх нас - у її руках.
Добре.
Я їй скажу.
Сільві каже, ми скоро сядемо, пристебніться.
Ситуація була напружена.
Я не договорив.
Що я заслабкий, щоб допомагати тобі?
Ріку, ти взірець моралі.
Це важливо у військовій операції.
Ти маєш піти з нами в НАТО.
Це ти щоб я не став тобі ворогом.
Зовсім ні.
Нам потрібні всі вміння й удача…
щоб успішно все зробити.
Добре. Можеш на мене покластися.
Вистав швидкість на 209 вузлів.
Добре, швидкість на 209.
Закрилки на один.
Повірити не можу, що ми це робимо. «Посадка для ідіотів»?
Якщо виживемо, я залишу класний відгук.
Ти щось бачиш?
-Що ми шукаємо? -Щось велике.
А то що?
Атоміум.
Ми підлітаємо.
Усім насрати.
Щось натиснув.
Може, газ?
Ні, відключає автопілот.
Чорт! Ні, не те.
Добре. Це нічого.
Тепер закрилки на два.
-Закрилки на два. -Швидкість 180 вузлів.
Ти знаєш, що це
для іншого аеропорту й погодних умов?
Не хочу казати «так», але так.
Це приклад посадки в Буенос-Айресі.
Бляха. Якубе, це неможливо!
-Ми не виживемо! -Спокійно! Ти все робиш правильно.
Якщо не вийде,
не знаю, полетимо сідати в Буенос-Айрес.
Буенос-Айрес, ідея - вогонь.
Он він!
Чорт, на смузі літаки!
Знову збільш тягу.
Зайдемо на друге коло.
Двигуни глохнуть.
Забудь про друге коло.
-Що? -Не можна ризикувати.
Що далі?
-Дві тисячі п'ятсот. -Шасі.
Що коїться з двигуном?
Перестало.
-Закрилки на три. -Закрилки на три.
Зараза!
Ти промажеш!
Не промажу!
Збільш тягу!
Я сяду на бетон. Що далі?
Закрилки на повну.
Є на повну!
Що, як на смузі перешкоди?
Ми вріжемося.
Одна тисяча.
Нічого!
Дай допоможу! Ну ж бо!
Ти як?
Триста.
Ніби паливо закінчилося.
Ні, палива досить.
Мінімум 200.
-Закоротка. Вона закоротка! -Ні, я знаю.
Скажи, хай готуються до удару.
-Вимкну другий двигун. -Що?
Сто.
Готуйтеся до удару!
-Ми не падаємо! -70, 60, 50, 40, 30, 20, 10.
Знизити тягу.
Ми змогли.
Ти змогла.
Ти посадила літак, Сільві!
Ти зробила це.
Молодець!
-Круто, Сільві! -Браво, Якубе!
Ти це заслужила.
Браво, Сільві!
-Браво! -Добре.
До світанку дві з половиною години
і мільйон справ.
Ти їдеш у лікарню й робиш операцію.
-Потрібна допомога. -Звісно.
Можна з вами?
Я маю знайти ліки для Домініка.
Добре. Османе?
Ти знаєш аеропорт.
-Ви з Інес беріть їжу. -Добре.
Я буду тут, спробую розібратися, чому глохли двигуни.
-Аязе? У НАТО з Теренціо? -Звісно.
Рік теж із нами.
Я допоможу з двигунами, хоч мало знаю…
Я не знаю, в чому проблема. Може, паливний насос.
Паливо ніби не подавалося.
О чорт.
-Що? -Що?
Ні, я не знаю. Може, нічого.
О ні. Що тепер?
У нас нема часу. Що там?
Паливо вуглецеве, органічної природи…
як їжа.
Паливо теж зіпсувалося?
Кепські справи.
Не знаю, чи річ у цьому, але було б логічно.
Як нам летіти без палива?
Нам треба злетіти, так?
Що будемо робити?
Що ж робити?
У ТЕМРЯВУ НОЧІ
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова