EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vad var det?
Raring?
Älskling?
Förlåt, vilade du? Väckte jag dig?
Ingen fara.
Jag glömde äggen.
Jag är snart tillbaka.
Du kan duscha och duka.
Det är skadat.
Men jag tror att det håller.
Utan att undersöka det utifrån är det omöjligt att avgöra.
Vill du ut och kolla?
Visa vägen.
Jakub...
Hon följde inte dig.
Inte ditt fel.
Vet du?
Sjömän tog med citrusfrukter på långa resor för att inte få skörbjugg.
-Vad är skörbjugg? -Skörbjugg...
Tja, det är...
Ingen aning.
Laura eller Horst vet kanske.
Tack.
-Det smakar krita. -Jaså?
Jag hämtar nåt annat.
Vi ser inga ljus.
Vi måste vara över Stilla havet.
-Vad är det? -Stilla havet? Det är ett hav.
Kastade de ner den döda mannen med resväskorna?
Oroa dig inte för det.
Kom.
Allt är bra.
-Allt väl? -Ja.
Gå och sätt dig.
Håll dig borta från mitt barn och mig.
-Ursäkta? -Ditt jäkla charmerande sätt?
Du lurar inte mig.
Ledsen att du känner så.
Så ja!
-Sätt dig, det går bra. -Där?
Du skämtar.
-Bara för att hålla koll. -Tänk om jag sugs ut?
Det sitter konvext glas framför plastlagret. Det är säkert.
Vi borde börja ta beslut tillsammans.
-Ursäkta? -Du tar alla beslut.
Fönstret, var vi landar, soldaterna...
Ville du ha mördarna ombord?
Det sa jag inte.
Människorna på det här planet är mitt ansvar.
Jaså? "Människorna"?
Kvinnan han lämnade kvar var också ditt ansvar.
-Du är dödens. -Vänta.
Jag vill inte höra det.
Det var inte Jakubs fel.
Inte bara hans. Det var allas fel. Ditt, ditt och hans.
Du tror att du ska bestämma åt oss.
Er säkerhet är mitt jobb.
Flygbolaget du jobbar för existerar inte längre.
Det finns inget jobb. Bara vi.
Vi jobbar alla tillsammans.
Han vill bara ha lite samarbete, kapten.
Ja, för utan samarbete...
Jag vill inte gå in på det.
Vi börjar bli trötta på att du står och viftar med vapnet.
-Jaså? -Skjut mig och se hur långt du kommer.
-Tror du inte jag vågar? -Ett plan!
Där är ett plan till! På radion.
Finns det andra som vi?
Kan ni upprepa, Hawaii?
Bekräftar. Det är Mars Sphere.
Så klart.
Det är en undervattensanläggning.
-Mars Sphere? -Ja, vi slog upp det på nätet,
det är en anläggning för astronauter.
Vattnet måste blockera strålningen eller det som orsakar det här.
Uppfattat. Hörde du det här när du tankade i Vancouver?
Typ.
Koordinaterna hade målats på sidan av terminalen.
De måste ha försökt meddela alla som skulle landa.
Radion når inte så långt.
Vi kan inte vara så långt efter.
Följer ni oss till HNL?
Piloten sa att anläggningen tar 100 personer.
Det finns syre och mat.
Så fort jag hör mer meddelar jag er.
Otroligt, han tar över igen.
Håll tyst! Kaptenen pratar.
-Jag har fått nog av dig. -Jag har inte ens börjat!
Mathieu, britterna må ha varit hemska,
men de hade rätt om att stanna inom vår latitud.
Ligger inte Hawaii för långt bort?
Vad är det du undrar?
Når vi inte Hawaii,
är vi inte för nära ekvatorn för att hinna fly solen?
-Bara om vi måste flyga igen. -Precis.
Litar vi inte för mycket på ett rykte?
Hur länge kan vi fortsätta?
Hur lång tid innan nåt går fel?
Förlorar vi en motor, dör vi. Tar bränslet slut, dör vi. Jäklar!
Förlorar vi hjul...
Okej!
-Jag ville bara prata igenom det. -Vi har pratat!
Förlåt.
Min hand, mitt huvud... Jag är inte mig själv.
Tja...
Skulle inte Laura ge dig en injektion för smärtan?
-Eller tabletter? -Jag bad henne spara dem åt passagerarna.
Du borde ta medicinen. Vi behöver dig.
-Du borde vila. -Vila?
Vem kan vila med allt som händer?
Vad fan händer där ute?
-Vad... -Nej, jag går.
Stanna här och vila.
Vi behöver ordning.
-Inga hot. -Vad händer?
Vi får ingen mat förrän vi gör som de vill.
-De har all maten. -Vi vill bara bestämma några regler.
-Regler? -Primo,
om Hawaii inte fungerar bestämmer vi nästa destination tillsammans.
Secondo, vi delar allt lika.
Mat, dryck, till och med filtar.
Terzo, ingen kastas av planet om inte alla röstar för det.
Gjorde du nåt? Är du rädd för att bli avkastad?
Dra åt helvete.
-Nej! Sluta! -Sylvie till cockpit omedelbart!
VARNING
BRAND
-Vad händer? -Bränder. Kapitel sex.
Läs du, så startar jag sekvensen.
Kanske avgasdörren?
-Kapitel sex... -Kapitel sex, uppfattat.
Okej. "Slå av flightkontrollen.
Stäng av trefaskällan på TR3..."
-Rörde du nåt? -Nej.
Inte jag heller.
Kanske ett fel på sensorn?
AC? Överhettning?
Två falska larm utan nån koppling?
Vilka är oddsen för det?
Överhettning, inte en gång, utan två gånger... Och ingen brand...
-Såvida... -Vadå?
De två systemen är kopplade genom landningsstället.
Om nån rör det...
-Rör det? -Om nån var där...
Men vem?
En av soldaterna.
Han måste ha klättrat in när vi lyfte.
Det är omöjligt.
Jäklar.
Jag läser det.
Är du säker på att det är hon?
Ja.
Vad händer?
Gabrielle hittade Ines på Instagram.
-Vad sa hon? -Att hon inte klandrar oss.
Varför skulle hon? Vi visste inte ens.
Du har hennes blod på dina händer.
Vi kan inte lösa gamla problem.
Men vi har ett problem nu.
Vad händer?
En av soldaterna klättrade upp till landningsstället när vi lyfte.
Han försöker ta sig in i lastrummet.
-Kan han det? -Nej.
-Det går inte att komma in. -För tillfället.
-Hur vet du att det bara är en? -Det gör jag inte.
Men det är trångt för en person.
Saboterar han hydrauliken fälls inte landningshjulen ut.
-Vi måste stoppa honom. -Ja.
Men ska vi fortfarande till Hawaii?
Ja.
Vi ska flyga högre.
Temperaturen sjunker. Syret tar slut.
Han kommer att svimma. Vi flyger söderut.
Kommer inte vi svimma?
Nej...
Kabinen är tryckreglerad, det är inte hjulen.
Var det så svårt att förklara?
Din nedlåtande jävel!
Kan du italienska?
Pappa är äkta italienare.
Äkta italienskt lik nu.
Dra åt helvete, din jävel!
Gå till era platser och spänn säkerhetsbältena.
Vi fixar problemet och fortsätter vår rutt sen.
Vi borde bestämma tillsammans.
Vill du att soldaten förstör planet?
Det finns andra kapabla människor ombord och det borde han inse.
Nån som tycker att soldaten ska förstöra vårt plan?
Inte? Perfekt!
Demokrati!
Sätt dig och spänn fast bältet.
-Tre, fyratusen. -Han måste luta sig på AC-röret.
-Därför blir det överhettat. -3-4-0.
Om han förstör hydraulikreservoaren förlorar vi minst två viktiga system.
-3-5. Vad är vårt ytskikt? -Det är listat som 3-9-1.
Det är förmodligen testat på 15 000 meter.
Det är minus 40 där ute. Vem kan överleva det?
Jag läste en artikel
om en fripassagerare som överlevde en niotimmarsflygning till Boston.
Han svimmade på grund av för lite syre,
men kylan sövde hans kropp som under en operation.
När landningsstället fälldes ut föll han i vattnet och simmade i land.
Jäklar.
Så samma sak kan hända när vi landar på Hawaii?
Ja.
Om inte...
Fäller du ut landningsstället nu förfryser han och faller i havet.
Du lär dig snabbt.
Bara en massa vita män som gnäller att de inte kan styra saker.
Förändring och stress gör folk maktlösa.
Är du buddhist?
Jag ser ofta det i mitt jobb.
-Vad jobbar du med? -Många saker.
-Det låter skumt. -Jag vill inte tråka ut dig.
Jag är inom fastighetsbranschen.
Några restauranger, försändelser.
Det är många saker.
TOALETT - UPPTAGET
Äckligt.
Det var samma sak på NATO, precis samma.
Turkarna agerade som om de ägde stället,
istället för att vara tacksamma att de blev inbjudna.
-Otroligt. -Jag säger inte emot.
-Tyvärr, signorina. -Jag behöver vatten.
Jaså? Få kaptenen att gå med på att det är demokrati.
Visst, soldatpojken.
Vad gör du?
Vem tror du att du är?
Vi hämtar vatten...
Håll käften, din lantis.
Vad gör ni? Ni pratar om demokrati...
-Herregud. -Vi är trötta på dig!
-Fönstret... -Va?
-Fönstret! -Va?
Ta på maskerna. Och sitt kvar.
Nej... Jag kan inte andas. Håll ut.
Okej!
Stabilisering på 1-0-0.
Målet ställt på 10 000.
Utsänt.
Horst!
Håll i mig om jag kommer tillbaka.
-När vi kommer under FL 3-1-0... -Okej.
-...bromsar du. -Uppfattat.
Är det soldaten?
Jag tror inte det.
Andas. Fan!
Var är din tub? Det är okej. Andas.
-Andas hon? -Ja.
Men hon svullnar fortfarande.
Vakna.
Vad har hänt?
Hans tub flög ut.
Han kan inte andas. Vi har inga fler.
Flyger vi inte lägre?
Jo, men det är inte tryckreglerat. Det är som att vara på en bergstopp.
In genom näsan. Igen.
Var fönstret okej?
Din vän skulle hålla ett öga på det,
istället gick ni båda hit som idioter.
Tack och lov att jag flyttade mig annars hade jag varit i himlen!
Det förändrar inte att du sa till oss alla att det var säkert.
Det sa jag före det där med soldaten.
Innan vi flög så högt.
Ge mig tejpen.
I de här maskerna finns högst tio minuters syre kvar.
Det var inte vad jag hade tänkt mig.
Lugn.
-Kom kniven igenom säkerhetskontrollen? -Jag tog den ur väskan i Skottland.
Skär upp några bitar.
Andas. Duktig pojke.
Inga plötsliga rörelser.
Kom igen.
Det här är inte Hawaii.
-Blev vi av med soldaten? -Jag hoppas det.
-Men Hawaii är inte längre ett alternativ. -Va?
Vi hinner aldrig före soluppgången på den här altituden.
Om det går fortare?
Vi flyger till Hawaii på nästa resa runt.
Runt vadå? Planeten?
-Vart ska vi? -Så fort jag vet, berättar jag.
Så fort du vet? Allvarligt?
Varför kan vi inte flyga fortare och högre?
Hur ska vi tryckreglera ett plan med ett trasigt fönster?
Vi kan försluta det med sarkasmen som du och din chef spyr ut.
-Nej, Terenzio är inte min chef. -Visst.
Så ja.
Andas nu.
Fungerar det?
-Ja. -Ja!
Kom igen, raring.
Mathieu!
Vad händer nu?
Det hydrauliska systemet.
Hydrauliken...
Är det inte det Jakub var orolig för?
Han använder värmen till att överleva, eller hur?
Det borde vara runt 300 staplar, men det är dubbelt så mycket.
Landningsstället tror att det är tomt och fälls inte ut.
Om vi fäller ut det nu?
Vi flyger för lågt och långsamt på grund av fönstret.
Planet klarar inte mer dragningskraft.
Vad gör vi, då?
Nån måste skära sig in i hjulhuset...
...och få ut honom.
Nej, blåslampan stannar hos oss tills saker förändras.
För att få lite makt riskerar du passagerarna?
Om det bara är "lite makt" borde du inte ha problem att gå med på det.
Du är en envis jävel.
Tack.
Ingen tid att bråka.
-Ingen bryr sig om vad du tycker! -Okej.
Från och med nu röstar vi om allt.
Bra.
Fråga om vi ska leta upp killen och göra oss av med honom.
Nu.
Vem tycker att vi ska få ut soldaten ur hjulhuset
och samtidigt rädda oss själva?
Det var väl inte så svårt.
Så blåslampan och ditt vapen.
Ingen rör mitt vapen.
Bara för att vara på säkra sidan.
Jag ger dig mitt ord. Jag lovar att lämna tillbaka det.
Ja, ditt ord.
-Vem ska gå ner? -Jag.
Jag tar blåslampan och Ayaz assisterar.
En polack och en turk.
Ingen militärseger mellan dem.
Var hälsad det italienska imperiet.
Vill du ha mitt vapen följer jag med. Punkt slut.
Okej, ta det.
-Tack. -Behöver ni förstärkning?
Det finns inte plats.
Håll utkik här uppe.
Var försiktig.
Titta inte nu, men såg du Ayaz kniv?
Han tog den ur sin väska.
Jag måste prata med Mathieu.
Han är fortfarande här.
Senare.
Italienaren är ett problem.
Det säger du bara för att han sköt dig.
Seriöst.
Vi behöver nog fundera på att göra oss av med honom.
Vart ska vi?
Vad sägs om Attu Island i Aleuterna?
Alaska. Det är runt 250 mil dit.
Några flygplatser i närheten ifall det blir en Islandsituation?
Jag hittar en, men Attu stängdes 2010.
Den används bara i nödfall.
Du kommer ta mitt jobb.
Vi kör koordinaterna.
Måste vi inte rösta?
Jag hörde överenskommelsen.
Attu är närmast och vi måste fixa fönstret.
-Eller hur? -Ja.
Det finns inget att diskutera.
-Varsågod. -Tack.
Tack.
Hur känns det?
Bättre.
Förutom att världen håller på att gå under.
-Har du hört av Gabrielle? -Nej.
Inget på ett par timmar.
-Meddelandet hon skickade... -Det är inte vårt problem.
Svarade du?
-Jag visste inte vad jag skulle säga. -Vem skulle veta det?
Jag ghostade en död kvinna.
Det är patetiskt.
Säg inte så.
Se hur du hanterade italienaren. Du är stark.
Jag intalar mig själv att jag är på fest och råkat ut för en snedtändning
och snart kommer att vakna.
Kanske. Men i så fall tog du verkligen fel grej.
Varför brände vi inte hål i kabinen?
För det finns en lång kabel där som låter Mathieu flyga planet.
Ficklampa.
Tack.
Vill du ha?
Cystisk fibros?
Först trodde de på lupus.
Sen skyllde de på min rökning.
Så jag slutade röka hemma.
Det hjälpte inte.
-Gör det. -Nej. Jag insisterar.
Gör det.
Bröstet?
Har de gjort en genetisk testning?
Du undrar om jag bär på genen.
Nej.
Hans pappa.
Det enda han nånsin gett Dominik.
De prövar en ny genterapi i Moskva.
Vi skulle dit när världen rasade.
Vilken behandling får han hemma?
Hans mediciner? Vad är det han inte tar?
Dornase Alfa, hypertonisk saltlösning, mannitol,
och mestadels steroider.
Och vi har inte mycket kvar.
Andas. Duktig pojke.
Det är kanten.
Börja skära.
-Vad är planen? -Han ska bara skära en del...
Försök att inte bli skjuten.
-Inte gott? -Det smakar papper.
Ja?
Hur känns handen?
Det gör så ont att jag inte känner den.
Du borde tvätta den.
Jag kan hjälpa dig.
Det skulle hjälpa den lille pojken om vi flög lägre.
Lägre blir långsammare.
Vi måste spara vårt bränsle.
Attu är närmare, kan vi inte gå ner 300 meter?
Tänk om det inte finns bränsle där? Vad gör vi då?
Han är bara ett barn.
Som har tur att du stöttar honom, men jag bär ansvaret för alla.
Sylvie, får jag prata med Mathieu?
Jag hämtar vatten.
Tänk om det var ditt barn.
Jag har inga.
Min fru var äldre. Vi väntade för länge.
Den andra flygvärdinnan var gravid.
Vem?
Hon som vi lämnade när det här började.
Hon som du låg med.
Gabrielle skickade ett meddelande till Ines om dig.
Vad stod det?
Att du inte var en bra man.
Men jag vet att du är det.
Det ser jag.
En man definieras inte av sina misstag.
Säg till hans mamma att jag ska sänka altituden.
Men vi får inte gå ner för lågt.
Jag undrar hur lång tid det tar.
Terenzio tar hand om det.
Du tror på honom.
Man blir inte major genom att göra misstag.
Han är modig och rättskaffens.
-Har du varit i armén? -Nej.
Jag lider av blodbrist. Skär mig och jag blöder som en gris.
Om Terenzio var så hederlig,
varför inte berätta för fler om solen?
Han hade nog inte tid.
Fortsätt.
Ett, två, tre!
Ser du nåt?
Inget. Beckmörkt.
Lys här borta.
Skjut!
Han biter mina fingrar!
Vad ska vi säga till de andra?
-Att Ayaz sköt honom. -Nej.
Alla sköt honom.
Det är inte sant.
Jag var tvungen.
Inte det. Jag pratar om diamanterna.
Diamanterna?
Nån sa att du skar upp en ung arabs mage i Kanada
-för att få ut diamanter. -Vem sa det?
-Det spelar ingen roll vem... -Det var jag.
Jag såg blodet på filten när du skickade iväg mig.
Mördare.
Försvara dig.
Jag räddade era liv där nere.
Och här uppe
blir jag den smutsige turken som måste försvara mig?
Det sa jag inte.
Det behövdes inte.
Vi ska ta hand om det här.
Du är bara rasist.
-Ska du gå i god för honom? -Ja.
-Han... -Sluta!
Jag uppskattar det, men...
År 1922 flydde sultan Mehmed VI från Istanbul
och det ottomanska riket tog slut.
Innan han stack
tog han med de här stenarna.
Smaragder,
inte diamanter.
Herregud.
Stenarna blev stulna när sultanen var i Italien.
De dök upp ifjol i ett museum i Antwerpen.
Skar du upp pojkens mage?
När han var död.
Hur vet du det här?
Jag betalade honom för att han skulle smuggla stenarna i magen.
Han visste att han skulle träffa nån i Moskva, men inte att det var jag.
-Så du dödade honom? -Nej.
Det var han själv.
Han följde inte en korrekt packningsprocedur.
"En korrekt packningsprocedur"?
Varför?
Varför gjorde du så?
Jag jobbade ju med försändelser.
Nej, varför erkände du?
Varför medge allt?
Det är sanningen.
Jag säger alltid sanningen.
Sanningen är att det var ett brott.
Okej. Alla är utmattade.
-Vi tar en minut och andas ut. -Glöm det.
Vi slängde ut engelsmännen för deras gamla brott,
men brottslingen här skar upp en annan passagerare.
-Jag tycker att vi ska rösta. -Om vad?
Om att internera den här terroristen...
...tills vi kan bestämma ett lämpligt straff.
Jag har handfängslen.
De är från jobbet. Jag jobbar inom säkerhet.
Demokrati, eller hur?
Ja, demokrati.
Räck upp handen om ni röstar för.
Är det bekvämt?
Du kommer ångra det här, min vän.
Undertexter: Annika Vasiliadou