ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
-Не можна робити це тут. -Чому?
«Чому?»
Не виконаєш чоловікове передсмертне бажання?
Ні, але ти реально помреш, якщо скажеш це ще раз.
Чуєш мене?
Чорт!
АЕРОПОРТ БРЮССЕЛЯ
-Можете не… -Ні, мені не важко.
-Тут не паркуються, сер. -Офіційна справа.
Ти ще там? Алло?
Але до злету ще 30 хвилин.
Двері вже зачинені.
Це не я вирішую.
Звісно! Просто робите свою роботу.
Це не я спізнилася, міс.
Ви досі подорожуєте з містером Мартенсом?
Ні.
Йому не треба нове бронювання?
Ні.
Таке буває, правда?
Хіба?
«Таке буває», кажете?
Я подивлюся, що можна зробити, добре?
-Тут черга. -Вибачте.
Я маю віддати дещо другу перед рейсом.
Далі можуть іти лише пасажири з посадковим талоном.
Це справа НАТО.
Може, й так.
Але вас має провести охорона аеропорту.
Інакше йдуть лише пасажири з посадковим талоном.
Ти тупий шматок лайна.
Доброго вечора.
-Ви Інес? -Так.
-Я стежу за вами в Instagram. -Добре.
-У Москву, так? -Так.
-Проведете там заняття? -Ні, лише виступ.
-Приємного польоту. -Дякую.
Рейс 21 до Москви.
Там пересадка, прибудете в суботу о 20:20 за місцевим часом.
У мене є місця тільки в бізнес-класі, але я підвищу вам клас безкоштовно.
Дякую.
-Мені треба на захід. -На захід?
Лондон. Дублін. Нью-Йорк…
-Є на Нью-Йорк, виліт за дві години? -Клас.
Добре, чудово. Ви знаєте дату повернення?
Без повернення. В один бік.
Є місце тільки в бізнес-класі до JFK.
-З вас 4 325 євро. -Я візьму.
Що? Ти реально це сказала?
Це безглуздо. Ти знаєш, як це тупо.
Добре. Ні!
-Вибачте. -Софі.
Вибачте нас.
З тобою все гаразд?
Софі?
Вибачте.
Не думав, що хтось може сісти раніше за бізнес-клас.
Софі.
-Софі, отямся! -Так.
Сядемо ми всі одночасно.
Софі, якого біса? Софі!
-Софі! -Усе гаразд, міс?
Це моя подруга в Нью-Йорку. Чимось вдавилася і щойно впала.
-Але я нічого не бачу. -Я не знаю!
Маю комусь подзвонити! Кому?
Кому мені дзвонити?
Тому, кому не байдуже.
-Ти в нормі? -Схоже, щось несвіже з'їла.
Піду в аптеку. Тут нічого нема.
Звісно.
І знайду когось, щоб допоміг підготувати літак.
З аспірином не бери.
Він може зашкодити дитинці.
-Я не вагітна. -Ні.
У мене самої троє.
Ти аж світишся. Це правда.
Це ранкова нудота.
Зараз північ.
Це від Матьє?
-Чому ти так кажеш? -Бачила, як виходив з твого номера.
Матьє знає?
Я скажу йому в Москві.
-Добрий вечір. -Добрий.
-Як ти? -Добре.
Летимо в Москву на мою операцію.
Добре. Ви на потрібному рейсі.
Якого біса?
Що це робиться?
Вони померли чи що?
Часу не залишилося.
Є.
-Опалення ввімкнуте. -Є.
-Прилади. -Так, капітане.
-Висотоміри: 2-9-9-2. -Є.
Двічі.
Тричі.
Це рейс до Бора-Бора? Привіт, хлопці.
Наш механік і постачальник!
-Дякую. -Ти їж. Я зроблю обхід.
-Скільки з мене? -Ніскільки. Другі пілоти мало заробляють.
Може, зв'язок обірвався. Чи її розіграш.
Вона дійсно любить чорний гумор.
-Вибачте. -Що?
Вам жарко? Бо…
А вам що до того?
Ні, нічого.
Вам ніби жарко на вигляд, от і…
Я не люблю літати.
-Мем, можна мені шампанського? -Звісно. Хвилинку.
Бізнес-клас, аякже.
Чуєш, ідеш із нами додому?
Якась дитина помалювала крісло. Дві хвилини.
З дороги! Ворушіться!
О чорт.
Геть із дороги!
Назад!
Хутко!
Геть!
Гей!
Ні, стійте! Ні! Не треба!
Що відбувається?
Відчиніть двері!
-Я прийшов допомогти. -Він озброєний.
Зачини двері!
Інакше здохнеш. Зачини двері!
Сядь. Сідай.
-Вивези нас звідси, зараз же. -Спокійно. Добре.
Послухай.
Якщо ми не вилетимо звідси, світанок уб'є нас усіх.
Зрозумів?
Ми викликаємо поліцію.
Що це було?
Постріл.
Тікаймо звідси!
Що за чорт! Прокляття…
-Виходьте! Хутко. -Давайте, на вихід.
Нам треба летіти. Зрозумів?
-Треба летіти до світанку. -Я не можу.
-Ти знущаєшся? -Я сам летіти не зможу.
-Один пілот може летіти. -Штурвал.
Те, чим керують літаком.
Я не можу робити це без клятої лівої руки!
-Де інший пілот? -Я не знаю.
Покидьку!
Увага! У нас тут є пілоти?
Потрібен пілот. Питання життя і смерті!
Якщо не злетимо, ми всі загинемо!
-Не літаки. Вертольоти. -Добре. Іди сюди.
Ви не зобов'язані.
Швидше!
Поквапся!
Де та поліція?
Не знаю, їх ніколи нема, коли треба.
-Що вони роблять? -Не уявляю.
-Літак рушив. Пристебніться. -Що таке?
Ми вилітаємо?
Не знаю, але рушили, паски.
-Пристебніться. -Де поліція?
-Паски. -Злітаємо?
Я не знаю. Сядьте, будь ласка.
Пристебніться, сер.
Усе буде добре. Пристебніться.
Ще є час це зупинити. Я можу припаркуватися там.
І не думай! Скажи диспетчеру, що ми полетіли.
Я не можу отак злітати.
Якщо ні, наступна куля - їй.
Заради мене не летіть. Пішов він!
Я серйозно, заради мене не летіть.
Викликай!
Вежа, говорить «БІ Ейрвейз» 21.
Прошу дозвіл на виліт зі смуги два-п'ять справа.
Вежа, як чуєте мене?
Як чуєте мене?
-Я нічого не чую. -Байдуже. Лети.
Бортпровідники, готуйтеся до злету.
Залишайтеся на місцях.
Дякую.
Важіль угору.
До кінця.
Куди ми летимо?
На захід. Ми летимо на захід.
Ти розумієш, чому це не має сенсу, так?
Так, розумію, я знаю.
«Сонячне світло означає смерть».
Знаю, звучить ненормально, але я не божевільний.
Я офіцер, переведений у НАТО!
Це я бачу, майоре. Я теж служила в армії.
Я Сільві.
А це…
Другий пілот Дуек. Але звіть мене Матьє.
Матьє. Добре.
А ви? Як вас звати?
Майор Ґалло. Теренціо Ґалло.
-Дві останніх. -Так.
-У мене теж нема Інтернету. -Може, терорист вимкнув.
Може.
Це пов'язане з моєю подругою?
У Нью-Йорку?
Не знаю. Тут викрадення літака. Там якась газова атака.
Може, потім ви допоможете.
-Мем. -Залишайтеся на місці.
ОХОРОНА - Поруч зі мною ТЕРОРИСТ!
Я нічого не чую.
Пасажир думає, що тут інший терорист.
-Що нам робити? -Треба дати відсіч.
-Це вам у НАТО сказали? -Я підслухав, так.
А не сказали, що викликає цю смерть від сонця?
Тільки що почнеться там, де світить сонце.
Що й почалося, в Азії й обох Америках до нашого злету.
Ось де це почалося.
І що тепер?
Тепер із рухом сонця довкола світу воно вбиватиме все на своєму шляху.
Майоре, йому треба знайти лікаря.
Інакше нікуди не полетимо.
Нікуди не полетимо.
Іди в салон.
Я вас прикрию.
-Кава? -Ми хлюпнемо нею йому в очі.
Зараз Матьє потрібен лікар.
-Він у нього вистрелив? -Так, у руку.
Давайте знайдемо лікаря.
Вони сказали, чому це відбувається?
Ні, але обіцяю, якби ти міг поговорити з кимось унизу,
вони б помінялися з нами місцями.
Якби працювало радіо.
Куля влучила в бортову електроніку.
То полагодь. І почуєш правду.
Ми не можемо.
Доступ до електроніки є лише ззовні літака.
Може, можна сісти, а тоді полагодити.
-У нас на борту є механік. -Ти не слухаєш?
Як не летіти швидко, помремо!
Ти не розумієш?
Це дуже важливо. Чи є тут лікар?
Я не лікар, але я виїзний фельдшер.
-Підійдіть. -Я можу чимось допомогти?
Скажіть, що відбувається.
-Ми маємо право знати. -Маєте.
Пілот скоро пояснить.
У тебе було пальне до Москви?
Це далеко від Брюсселя?
2250 кілометрів.
Наскільки вистачить палива, якщо летіти на захід?
Треба розрахувати.
-То рахуй. -Добре.
Добре. Обіцяю.
Туди ми й летимо. Якнайдалі на захід.
Сядьте тут.
Ти сядь сюди.
Покажіть руку.
То в нас є план?
Так, у нас є план.
І щоб без фокусів тут.
Якщо я побачу внизу міста, а не океан, то ми летимо на схід.
Згода.
Але ти маєш дещо для мене зробити, Теренціо.
Що?
Не треба казати пасажирам про сонце.
Вони запанікують.
Доведеться працювати разом, Теренціо.
Нам із тобою.
-Добре. То що їм сказати? -Нічого…
Я все владнаю.
Як?
Пані та панове, говорить ваш капітан.
Хочу повідомити, що все під контролем і все буде добре.
Той пан на борту попросив змінити маршрут до іншого аеропорту…
Нам треба в Москву.
Коли ми це зробимо,
то знову полетимо в Москву.
Приношу вибачення…
за незручності.
Я б не назвала його паном.
Найважливіше - безпечно керувати літаком.
Дайте мені руку.
Я не зможу зробити це, якщо він запанікує чи якщо пасажири злякаються.
Як вам аеропорт BIKF?
Ісландія?
Це десь 2000 кілометрів.
-Добре. -Я займуся раною.
Так буде паливо ще на 1110 км,
влада встигне підняти винищувачі для супроводу.
Але ми не подали сигнал лиха.
Це пасажирський літак,
що злетів без дозволу й не відповідає на радіокоманди.
Вони будуть. Повір мені.
В аптечці нема нічого, чим можна зашити рану.
Може, припалити її?
Припалити її?
Опік тканин зупинить кровотечу.
Треба щось металеве й спосіб нагріти його.
У бізнес-класі є ножі, так? Справжні.
Треба щось спробувати.
-Дайте поговорити з капітаном. -Куди летимо?
Усі зберігайте спокій, добре?
То що там із сонцем?
Про що ви говорите?
Я через двері чув твій крик про сонце.
Ти, певно, не зрозумів.
За моїм рахунком. Три, два, один.
Ось так, дихайте.
Передайте мені ніж.
Тримайте руку.
На вашому місці я б міцно заплющила очі.
Послухайте.
Ми купили квиток до Москви.
У мого сина завтра там операція.
Якщо ви думаєте, що я боюся тої рушниці…
-Сядьте, мамочко. -Сер.
-Не треба, матусю. -Чекай, сину.
Тут більше людей, ніж у вас є куль.
Куль повно, і для тебе, і для каліки.
Не слухайте його, мем.
Клятий шматок лайна! Іди сюди!
Матьє.
Це допоможе зупинити інфекцію
хоча б на кілька годин.
Дякую.
Як почуваєтеся?
Краще.
Це лідокаїн. На жаль, ми використали весь.
Випийте кілька чарчин.
Я літаю на тверезу голову.
Я випила пляшку горілки перед рейсом.
Цей рейс непогано витвережує.
Не знаю, з чого й почати. Я потрапила в абсурдну ситуацію.
Наш літак викрав якийсь італійський партизан чи хто він там.
Так дивно.
Що ж…
Я не веду стрім наживо, бо Інтернету нема.
Мій квиток чомусь переплутали, і я в економ-класі.
-Вибачте. -Так?
Довго вже нема вай-фаю?
Цілий тиждень. Мали полагодити після прильоту з Москви.
Даруйте.
-Там усе гаразд? -Так.
Я знаю про сонце.
Правда?
-А пілот знає? -Так. Але не вірить у це.
Це ж неправда, так?
Я не знаю. А ви?
Пілотуєш вертольоти?
Пілотувала.
Була у повітряних військах. Мене вигнали.
Посадка. Це єдине, де мені справді потрібна допомога.
Ми зможемо?
Без радіо? Без дозволу?
Вежа допоможе нам світловими сигналами. Нас цього вчили.
-Добре. -Ми з тобою потренуємо наші дії.
-Що там цього разу? -Я перевірю.
Ні, чекай.
Допоможіть.
-Що таке? -Я знав.
Біологічна зброя.
-Ведіть його в туалет. -Не чіпайте!
Допоможіть.
-Облиште. -Гей.
Добре.
-Рушниця в одного з пасажирів. -Назад!
Поклич, якщо ввімкнеться індикатор.
Віддайте це мені.
-Я вас рятую. -Ти не сказав правду.
Замкніть його в туалеті.
-Негайно. -Пішов ти.
-Добре. -Я рахую до одного.
Добре. Подумайте хоча б про себе.
Будь ласка. Добре.
-Зроби це. -Давайте.
Ідіть сюди, сер.
Будь ласка.
Ти теж не сказав правду.
Так, але на те є вагома причина.
Той чоловік хворий. Він псих.
Це неправда!
Куди ми летимо?
Він хотів на захід, тож ми летимо в Ісландію.
Чому б нам не розвернутися?
Бо ми скоро сядемо, і тоді
його забере поліція, і все це скінчиться.
Він казав, сонце вбиває людей.
-Сонце? -І ти ніби погоджувався.
Тільки заради нього.
Якби я не підіграв його психозу, не знаю, що б він зробив.
Пішов ти! Я кажу правду.
Оце і є правда.
Уся правда.
Від імені «БІ Ейрвейз»
я хочу вибачитися перед кожним із вас.
Більше не бреши. Добре?
Добре?
Добре.
Дякую.
Дякую, що так добре все владнали. Дякую.
-Ідіть. -Якого біса?
Скоро повідомлю новини.
Вежа Рейк'явіка, «БІ Ейрвейз» 21. Прошу вектор на посадку.
Радіо не працює.
І винищувачів теж не видно.
Автогальмування.
Закрилки на один.
-Закрилки на два. -Закрилки на два.
Випускай шасі.
Шасі випущені.
Готово.
Світло.
Вежа Рейк'явіка.
Є хто?
Якщо до заходу на смугу ніхто не відповість, спершу зробимо обліт.
Дихайте. Де болить?
-Тут? -Так.
-Його можна посадити в крісло? -Ні, не думаю.
Ми знаємо, що з ним?
Ні. Думаю, щось із шлунком, але не знаю.
Не бійтеся. Ми скоро сядемо.
Спитаєте, чи хтось говорить арабською? Це його мова.
Хтось говорить арабською?
-Я. -Підійдете сюди, сер?
Нам треба перекласти.
-Світло! -Це Ісландія. Ісландія!
Я подам сигнал лиха, нахиливши крила, як будемо над вежею.
Вежа Рейк'явіка, «БІ Ейрвейз» 21.
Пролітаю, щоб подати сигнал лиха. У нас…
Що це було?
Ті люди… Вони хотіли вийти.
Нічого не вийде.
Смугу заблоковано. Ми не сядемо. Треба розвертатися.
Ви це бачили?
Та що там таке…
Думаєте, майор казав правду?
У нас є палива ще десь на 1100 кілометрів.
Зроби план польоту до ближньої альтернативи.
Зі смугою мінімум у 1500 метрів.
Добре.
Що ви робите?
Ти обдурив мене, клятий брудний араб!
Брудний турок.
Що коїться внизу, майоре?
Що саме ви бачили?
Літаки у вогні, люди у відчаї.
Як кінець світу.
Нічого не скажу без своєї рушниці.
-Що? -Як…
Це неможливо…
Чорт…
Дайте її йому.
-Стійте, спершу обговоримо це. -Ні.
Але чекайте…
Хіба не очевидно? Ті люди зрозуміли те, що я казав увесь цей час.
Якщо чекатимете сходу сонця, загинете.
Сонця?
-Як у Нью-Йорку. -Що він каже?
-Ми загинемо. -Нам треба…
Ми повинні летіти на захід.
Не вийде. Після Ісландії буде Гренландія, мало палива.
Закінчується паливо?
Я цього не казав.
Сказала я.
На заході пусто.
Найближчий аеропорт на сході, Кінлосс у Шотландії.
RAF Кінлосс? Я там був.
ЄС посилає звідти метеорологів…
Туди ми теж не долетимо.
Нам і туди забракне палива?
На 90 кілометрів.
То люди в Брюсселі в небезпеці?
-Стривайте. -Вони загинули?
По одній проблемі за раз.
Дев'яносто кілометрів.
Можемо летіти нижче, трохи повільніше,
-і як пощастить… -Пощастить?
Не можна летіти на схід повільніше. Хіба сонце вповільниться?
-Коли сядемо, буде ніч. -Довго?
Боже, захисти нас.
Чекайте.
Обіцяю, ми з усім розберемося.
Але нам треба в безпечніше місце.
Поки що…
повертайтеся на свої місця і зберігайте спокій.
Зберігати спокій?
А ти не роби дурниць.
Неймовірно.
Ти засинаєш.
Я прошу Аллаха пробачити всі мої гріхи, звертаюся до нього…
Упевнена, це буде моє останнє відео.
Але я просто хотіла сказати, що…
-Що, як цей аеропорт, як в Ісландії? -Тоді й розберемося.
Кінлосс закритий - далі летіти нікуди.
Та знаю я!
Вибачте.
Якуб, як сядемо, шукай паливний склад.
До сходу сонця буде менше години.
Ні, Матьє. Коли заправимося, повертаймося в Брюссель.
-Побачимо. -Не побачимо.
-У тебе що, нема сім'ї? -Є, але…
Не знаю, як ви, але якщо за пару годин буде кінець світу,
я постараюся врятувати жінку.
Заспокойтеся, хлопці.
По одній проблемі за раз. Спершу давайте сядемо.
Добре?
Скажеш Габріель підготувати салон?
-Непрофесійно. -Він лише людина.
Це непрофесійно.
За будь-яку ціну сідай на літак, що летить на захід.
Зроби це, я потім поясню.
Давай, чорт забирай.
Прошу сісти й пристебнути паски.
Сер, ми сідаємо. Швидше, прошу.
Я можу допомогти?
Якби я знала, що з ним…
Упевнений, це шлунок.
Може, повести в туалет, хай виблює?
Він не піде.
Що він каже?
-Що він каже? -Не знаю. Щось бурмоче.
Схоже, сказав, що ковтнув діаманти.
Діаманти?
Він так сказав.
Двигуни не працюють.
Вимкни обидва.
Той важіль.
-Вимкнути двигуни? -Так, зараз.
-Буде плануючий політ. -Що?
Спробую ковзати.
Ковзати? Хіба це не для маленьких навчальних літаків?
Зовсім малих.
Літак є літак.
Готуйтеся до аварійної посадки. Зараз!
Я загину в Шотландії…
-з бельгійцями… -Можна тихіше?
До самого кінця. Ногами!
-Тисну! -Тепер ручне гальмо.
І тягни. До кінця.
Тягни! Ще.
-Ліворуч. -Ми вріжемося.
-Ми вріжемося! -Ні!
Я не вріжуся.
Ти зміг.
Пані та панове, прошу залишатися на місцях і пристебнутими,
доки не вимкнеться знак. Дякую за розуміння.
Усі залишайтеся на місцях.
Дякую.
Усі сидіть на місцях. Дякую.
Ви чули капітана!
-Геть! -Сидіть.
Поки є небезпека.
Усі сидіть на місцях, будь ласка.
-Де всі? -Ходімо.
Вони виходять.
Це нормально - хотіти розім'ятися.
Ти в нормі? Дихай, просто дихай.
Чорт. Так.
Боже мій.
Італієць казав правду. Ще вони думають…
Це сон…
Господи…
Трясця.
Просто хутко їдь в аеропорт…
Коли це скінчиться?
Я шукаю.
-Допомога чи нова проблема? -А як вони погані?
Що робити, загнати їх назад по цих трапах?
-Звідки ви? -З Брюсселя.
-Що ви чули? -Якісь уривки.
Настає кінець світу.
-Вас лише троє? -Так.
Ми пояснимо, та зараз нема часу.
Нам усім треба тікати звідси. Зараз же.
І куди?
У темряву ночі.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова