EN NETFLIX-SERIE
DIN REISE TIL MOSKVA DIREKTEFLYGNINGER
Komme to timer før avgang?
-Når er flyet ditt? -Rundt midnatt.
Hvis du kommer en time før, går det bra.
Horst?
Kan jeg få snakke med deg?
Selvsagt.
-Slutt! -Slapp av. Hun så ingenting.
-Jeg har sjekket oss inn. -Jeg blir ikke med.
Hva?
Hvorfor ikke?
Hva skjer?
Laetitia dumper Horst. Jeg hørte henne og Charline på kafeen.
-De har vært sammen noen måneder? -Vi var ute sammen.
Han ble full og tilsto at han var jomfru før Laetita.
-Ingenting? -Nei. Det er bare ikke som før.
Jeg ville si det før konferansen.
Kan vi dra som kolleger?
Kanskje en dag.
EEA klima og energi.
Horst Baudin?
-Han er ikke her nå. -Når er han tilbake? Det haster.
-Vet ikke. Kan jeg ta en beskjed? -Jeg ringer tilbake.
-Den samtalen var til deg. -Hvem var det?
Han hadde Midtøsten-aksent. Han hørtes opprørt ut. Han ringer tilbake.
Jeg føler meg ikke bra. Jeg jobber hjemmefra til jeg drar.
-Hva sier jeg om han ringer tilbake? -Hva enn du vil.
Takk.
Dette høres kanskje rart ut, men…
Jeg trodde på NATO.
Fordi jeg tror på fred.
Jeg trodde på sannhet.
Jeg tror på sannhet, domstoler og rettferdighet.
-Hendene i været! -Legg dere ned!
-Hvem faen er dere? -Ro dere ned.
Faen!
-Hva i helvete? -Bli her!
-Hva gjør vi? -Slåss.
Gjemmer oss!
-Hvem i helvete er dere? -Slipp våpnene nå!
Slipp våpnene!
Legg dere ned!
Slipp våpnene!
-Slipp dem! Jeg skyter! -Hei! Vent!
Alle roer seg ned, ok?
La oss snakke.
La oss snakke om at dere ødela flyene våre.
Men… Vi…
-Jeg er forvirret. -Forvirret eller knepet?
-Vi skyter dem. -Vent, er det russisk?
Hvorfor lever dere?
-Dere er fra den russiske bunkeren. -Det som er igjen.
-Dere ødela flyene våre. -Dama fortalte oss alt.
Hvilken dame?
-Faen. -Henne.
Ines?
Ines, hva sa du til dem?
-Ines, hvilke løgner fortalte du dem? -Han stengte meg ute for å dø.
-Slipp våpnene! -Hei!
-Senk våpnene! -Hei!
Hei! Ok?
Det er greit.
Gikk du fra flåttene?
Ned! Hendene på ryggen!
Der er de!
Faen!
Trekk pusten.
-Det er knapt noe i hangaren. -Vi åpner ikke døren med denne.
Åpne døren!
-Jeg skyter den opp. -Nei! Dørene er laget for å motstå det.
-Og tenk på faren for oss og henne! -Til helvete med henne!
Kom igjen! Skynd dere!
Kom igjen!
Rik!
Vi skal hjelpe deg.
-Var det et skudd? -De skjøt Gerardo.
Jeg vet ikke om det var russerne.
-Russere? -Det er magen hans. Gi meg kluten.
Noen russere hjalp meg inn i bunkeren. Bare fordi de tror vi ødela flyene deres.
-Hvorfor gjør de det? -Vet ikke.
Jeg skal ta av dette, ok? Én, to, tre.
Hva skjedde?
Sylvie, jeg er en idiot.
Hva gjorde du?
Jeg ville bare at alle skulle være trygge, Horst.
De sa de også ville det, men da de insisterte på å få nøklene…
skjønte jeg at de løy.
Nei!
Jeg kjempet tilbake, men kunne ikke stoppe dem.
Nei!
De ville ikke høre på meg.
Du fortalte om planen, din idiot.
Jævla smisker.
Jeg ville hjelpe, Horst.
Det er din skyld at vi er her!
Det er min skyld! Det var jeg som drepte Terenzio.
Jeg ville det ikke, men jeg gjorde det. Jeg skulle ikke ha gjort det.
Jeg skal tilstå.
Jeg handlet alene. De har ingenting mot dere.
Men de knivstakk Rik. Heremans skjøt mot meg. Gerardo er død.
-Hva? -Vi er et mål for dem!
Vi må slå tilbake.
Nei, vi må vente på de andre.
-Som målskiver? -Jakub sa de er her om noen timer.
Nettopp! Å bli reddet er vår beste plan!
Hva om vi fjerner frontruten?
-Går det? -Ja, om vi vil fly tilbake i en kabriolet.
Vi setter det inn når Gia er ute.
-Det vil ta en time? -Minst.
Da er vi ikke tilbake i bunkeren før soloppgang.
Jeg drepte Terenzio for å bli lederen deres.
Men jeg kan ikke beskytte dere.
Ikke si det! Du tilstår ikke noe.
-Ellers tilstår jeg også. -Jeg også.
-Jeg dør heller enn å la dere gjøre det. -Da venter vi.
Mathieu og de andre kommer snart. Da er alt over.
Vi har ikke noe valg.
Gia, hører du meg?
Folks liv er i dine hender. Du er den eneste som kan hjelpe.
Gia?
Uten frontrute mangler vi oksygen?
-Og vi fryser i hjel. -Ikke hvis vi flyr lavt.
Stemmer, men flytiden dobles. Og vi lander etter daggry.
-Hva gjør vi? -Vet ikke.
Så hva gjør vi?
Ber om at hun ikke ødela noe vi ikke kan fikse.
-Og hvis hun gjorde det? -Da blir vi her for alltid.
La oss ikke tenke på det nå!
Det må være verktøy her på flyplassen.
Vi har 15 minutter på å finne dem, ellers flyr vi ikke i kveld!
Jeg vet ikke hva dere sier.
Men jeg vet én ting. Vi må tilbake til Ines og de andre nå.
Kom igjen!
Jeg blir her og prøver å overtale henne til å åpne døren.
Det kan ikke skade. Lykke til.
Gia, hører du meg?
Pokker!
-Ikke klandre deg selv. -Hvem andre? Jeg skjøt ham.
-Han hadde et våpen rettet mot deg. -Har han familie her?
Det har ingen her.
Har du det i bunkeren din?
Jeg hadde en bror der.
Ikke nå lenger.
Takk.
-Noe for å varme dere opp. -Takk.
Jeg trodde du var sulten.
Om dere vil bli kvitt oss, er ikke gift så dumt.
Det samme gjelder å skyte dere. Jeg har 40 menn her nede.
Du må stole på oss.
-Tillit gjør man seg fortjent til. -Enig.
Hvordan vet vi at dere ikke sendte bombene?
Så dere ikke skadene på flyplassen vår da dere landet?
-Ville vi gjort det mot oss selv? -Om ikke dere, så hvem?
Det er et godt spørsmål.
Mannen min ba meg om å ikke å dra hit.
Stresset ville gjøre symptomene mine verre.
Opplevelsene har vært tøffe for alle.
Du er ikke alene.
-Alle er alene. -Nei.
Vi er i samme båt. Vi er sammen om dette.
Om det er én ting jeg har lært de siste ukene,
er det at vi trenger hverandre. Vi må finne sammen.
Og det kommer fra meg,
en som aldri brydde seg særlig om andre mennesker.
Livet for meg var arbeid og mer arbeid.
Og nå er disse folkene som familie.
De gir livet mitt mening.
Det er bare forfengelighet. Du er redd for å dø.
Kan du ikke åpne døren så vi kan snakke?
Gia, vi trenger ikke å fly noe sted.
Vi må bare snakke.
Du lyver.
-Som med maskene. Du prøver å lure meg. -Nei.
Vær så snill, åpne døren.
Vi må dra. Det er folk som trenger hjelp.
Du kan ikke redde alle.
Men bør vi ikke prøve?
Faen!
Åpne den jævla døra!
Din gale hurpe!
Det må være en bevæpnet, ukjent gruppe der ute.
Noen uten frykt, men med selvtillit og våpen.
USA.
Nei, ikke USA. Det er for langt.
Kanskje NATO-missiler her i Europa, men vi ville visst om dem.
Vi overvåker alle NATO-depoter. Ingenting er blitt avfyrt.
Kunne dere avfyrt dem herfra om dere ville?
Det kunne vi.
Det må ha vært noen nær nok til å høre om Norge-planene våre over radioen,
og som kunne avfyre noe som rammet begge stedene.
Hvem tror du?
Jeg vet ikke.
Noe sier meg at vi bør finne det ut fort.
Osman, start opp. Vi kommer!
Fungerte det?
Dere?
Det er ikke noe verksted her. De må ha alt på fastlandet.
Hva gjør vi?
Det er ikke annet å gjøre.
Vi går tilbake til frøhvelvet.
Og lar dagen gå.
"Lar dagen gå", vi lar solen drepe henne?
Når solen går ned, tar vi ut liket gjennom vinduet,
vi reparerer alt vi må for å fly, og drar tilbake til bunkeren.
Vi burde fortalt det.
Hva?
Ved NATO, vi visste hva som skjedde.
På et tidspunkt hadde vi en anelse.
Verden ville ha hørt på oss. Familier, par…
Bestemødre med barnebarna sine kunne søkt tilflukt sammen.
-Dette er ikke tiden for det. -Det tenkte jeg også.
Men dette, her…
…minner oss på at når verden ender…
…kan du bare overleve ved å være sammen med de du er glad i.
Ellers overlever vi ikke, vi eksisterer bare.
Hun er ikke gal.
Hun er den smarteste og modigste av oss alle.
Hva så? Vil du også bli her og dø?
Kanskje.
Jeg forstår.
Men jeg gir ikke opp om jeg vet at jeg kan hjelpe de andre.
Vi drar nå. Jeg håper du blir med.
Hørte du det, Gia? Det er siste opprop før avreise.
Synes du virkelig jeg er modig?
Ja.
I motsetning til meg.
De sa de skulle være tilbake i dag, men når i dag?
Det blir uansett ikke i kveld. Solen er oppe.
Lar du oss gå?
Spis og få dere litt søvn.
Hun spurte: "Lar du oss gå?"
Gerardo sa noe klokt. Vi må gi inntrykk av at dere har fått rettferdig behandling.
Hva betyr det?
Når solen går ned og alle våkner, avholder vi rettssak.
-For hver av dere. -Jeg drepte Terenzio alene.
-Sylvie! -Ingen andre, du så båndet.
Hvilket bånd?
-Det ville du ikke gjort! -Sov godt.
-Så de kommer til å drepe oss. -Laura har rett. Vi må ut herfra.
Og dra hvor?
Til frøhvelvet. Vi vet at vi er trygge der.
-Vi ber de andre vente. -Hvordan kommer vi oss til Norge?
Ines sa at russerne kom i helikopter. Vi har i det minste en helikopterpilot.
-Det stemmer. -Kan du gjøre det?
Fly helikopteret?
Noen anelse om størrelse, modell?
Ingen anelse. De sa de strippet det, at det var en flyvende blikkboks.
-Det kan fly 1000 km. -Svalbard er lenger.
De fleste russiske helikoptre kan fly på lavoktan.
-Vi kan tanke på veien. -Flott!
Hvordan kommer vi ut herfra?
Hvor fører den?
Det er ventiler i noen rom. Kanskje de er koblet sammen?
-Vi trenger en blåselampe eller noe. -Vi trenger alltid en blåselampe.
Fra nå av har noen alltid en blåselampe, ok?
-Kanskje vi kan lage en. -En blåselampe?
Seriøst?
Vi kan vel prøve?
Rekk meg de to batteriene. Ta de kablene der.
Dette bør gjøre susen.
Vent.
Det går bra.
-Det er to soldater. -Hvem?
-Tanin og Dipper. -De er drittsekker.
-Vi må komme oss forbi dem. -"Forbi dem"?
Vet du en annen vei ut?
Nei, det er den eneste.
Vi kutter strømmen. Da ser de ingenting.
Og hvordan skal vi se?
Godt spørsmål.
Vi er ferdige.
Dominiks nattesyn-greie.
Han lekte mye med den. Det kan gå.
-God idé. -Vent!
Hva er planen nå?
Å gå forbi dem i mørket med nattesynbriller?
Det er galskap!
-Ti minutter til solen går ned. -Faen, vi er ferdige!
Gratulerer med da'n
Gratulerer, kjære Joséphine
Gratulerer med da'n
Ja!
Å, faen!
Hun ødela alt.
Er det ille?
Det er ikke bra.
-Vi må inn. Kanskje det ikke er så ille. -Hvordan går det?
Ayaz spør.
Be ham fortsette med frøene. Vi kan kanskje ta alle.
-Drar vi ikke i kveld? -Jeg vet ikke ennå!
-Ayaz? -Kom igjen.
Mathieu vet ikke før han er inne.
Han sier dere skal laste alt dere kan.
-Ok. Jeg venter på oppdatering fra deg. -Ok.
Hva sa han?
-Ingen avgjørelse ennå. -Hva?
Fikser de ikke kontrollpanelet, blir vi her.
Tanken har slått meg.
Hold dere samlet.
Hva var det?
-Faen! -Jeg tror det er generatoren.
Dipper, våkne. Strømmen har gått.
Har du en lommelykt? Jeg trenger en lommelykt.
Er det tomt for drivstoff?
Lys her! Kom igjen!
Ødelagt.
Gi meg en skrutrekker!
Noen slo den av?
Flåttene.
Hva?
Vi får ikke stengt den.
Russerne sprengte den.
-Vi må blokkere den, bremse dem. -Jeg har en idé!
Er vi ferdige?
Vi kan fikse det vi må.
Med hvilke deler? Vi fant ikke verktøy i går.
Bra at jeg ba Markus bli med.
Begge pilotene er her, så det er ingen som kan redde oss.
Hva med den mystiske gruppen russerne sa bombet oss?
-Sa du ikke at alle russere er løgnere? -Historisk, jo. Men om de ikke løy…
Om det er en tredje gruppe som kommer etter frøene…
Fiendtlig eller ei, kan vi overbevise dem om at vi bare vil ha fred?
Hvor skulle de lande? Vi blokkerte rullebanen.
Vi kan taue det.
Eller trekke det av rullebanen. Vi har lastebiler.
-De kan lande, og vi er reddet. -Hva om ingen kommer?
Da lager vi reservedelene selv.
Lommelykt!
De jævlene!
-Hva er det? -Hent trykkluftboret!
Jævla Jeep foran døra.
Ingen fly, ingen radio.
En million frø som ikke vil gro fordi de var lagret i en fryser.
Så hva?
Vi sulter i hjel?
Ikke på denne måten.
Familien min emigrerte fra Egypt. Før jeg ble født, var det mange kriger.
Sandkrigen, seksdagerskrigen, utmattelseskrigen.
Bestefaren min sa alltid: "Når du har tapt, men ikke innrømmer det,
gjenstår bare å skrike.
Jeg tror det er på tide å skrike.
Kom igjen!
-Hold det stramt. -Er det noen der?
Ayaz? Markus? Kan dere høre meg?
De bør høre oss? Fra bakken eller luften.
Hvis flyet er på.
Det ordner seg. Særlig for Markus.
Hva?
Jeg må fortelle noe. Jeg ville vente til de andre kom.
Jeg må stramme bandasjen. Du blør mye.
Men det går bra.
Han er anemisk, sa han på flyet.
-Nei, det er ikke sant. -Jo, du sa det!
-Det var derfor du ikke ble med i hæren. -Men det er ikke sant.
Jeg var bare redd.
Jeg har alltid vært redd.
Rik, de knivstakk deg for å ta nøklene.
Ingenting kan skremme deg nå. Du er en ekte helt.
Vi flytter flyet av rullebanen. Jakub sier det tar noen timer.
Vi ses senere.
Hvor i helvete er de?
-Sikkert at drivstoffet vil fungere? -De sier det.
Spørsmålet er hvordan jeg skal fly det med alle om bord.
De var bare tre. Med mye drivstoff.
Hva gjør du?
Flyet er ødelagt.
Og som du sa, vi sitter fast her.
Jeg ville ta dette når vi var tilbake,
men det ser ikke ut til å skje nå.
Hvem vet om vi kommer tilbake?
-Hva er galt? -Ines leste brevet ditt.
Hun fortalte meg alt.
Ja.
Ja, det er sant.
-Jeg vil ikke lyve for deg. -Så edelt.
-Lom sa vi bare skulle skremme henne. -"Skremme henne"?
Zara kranglet alltid med obersten.
Han sa at målet var å skremme dem. Det var alt.
Det var en ordre.
En soldat må alltid følge ordre.
Ingen av oss visste at det ikke var nøkkel til døren.
Av alle dører, av alt uhell…
Han ville lære henne at bunkeren var farlig, og at hun trengte oss.
Jeg skal lære deg noe. Knel!
-Du må… -Ned på knærne!
-Du aner ikke hvor fæl jeg har følt meg. -Jeg kan forestille meg det.
Hører dere det?
En Jeep!
De kommer!
Kom igjen!
Er det noe galt?
Jeg vet ikke.
Tenning, indikatorlys, trottelkontroll av…
Kom igjen! Det burde funke!
Jeg hører dem! De nærmer seg.
-Hva står det? -Det er på russisk!
Jeg skal prøve igjen.
Du er en helt, Rik.
-Hva skal vi gjøre? -Bensinen.
Jeg har det!
Ta av nå!
Det tar et minutt å starte opp!
Vi har ikke et minutt!
Hva gjør han?
-Kom tilbake. -Vi må dra!
Vi må stoppe ham!
Kom tilbake!
Dra!
Rik!
Vi må stoppe ham!
Vi må dra nå!
Dra!
Rik!
Kom tilbake!
Det tærer meg opp fra innsiden. Det må du vite.
Det gjør jeg. Du er ikke noe monster. Du gjør det monstrene sier!
Hallo?
Er det noen der?
De er der! Der borte! Kom igjen!
Klar til å skyte?
-Er du sikker? -Ja!
Fyr!
Jeg er ikke redd!
Hallo! Hva skjer?
-Slipp pistolen! -Han dreper meg!
-Er du tyrkisk? -Ja, bror. Legg ned pistolen.
Vi har en ubåt. Vi er forskere.
Gå vekk, bror!
La oss snakke!
Ikke gjør det!
Alle betaler prisen!
Hvor ble de av?
Hva er det?
-Vil du løfte den? -Faen ta deg!
-Fy faen! -Herregud!
Horst klarte det!
Tekst: Evy Hvidsten