EN NETFLIX-SERIE
-Mademoiselle Thea. -Madam Ancion.
Din stege gjorde tricket.
Skönt att höra.
Jag behövde min bakplåt för att baka med Anna.
-Hon är på besök. -Härligt.
Vart ska din katt?
På en resa.
-Är det nån du känner? -Förlåt, vi har bråttom. Hej då!
Ha en bra kväll.
Det är fel att inte berätta för dem.
Vad la du i bakluckan?
Min väska.
Din väska, och?
Min katt.
Han väger bara 3,5 kilo.
-Inga husdjur, inte ett ord till nån. -Han är fem år.
-Vi tog ett beslut. -Jag vet.
-Vi röstade. -Jag vet.
Bara personer som är viktiga
-för uppdraget får… -Jag vet!
Han väger bara 3,5 kilo.
Det är inget nöje att berätta, ambassadören,
men vi flyger till Bulgarien om 27 minuter.
Och jag missar inte flyget.
Madam Ancion! Planändring.
Kan du passa Pompidou ikväll?
-Kan vi? -Jag menar…
Snöboll kan sova över.
Han har redan ätit.
-Han gillar magborstning. -Varför är han inte hemma?
Jag vill inte lämna honom ensam.
-Jaha, då så… -Tack.
Jag försökte.
Säg till din dejt att lära sig respekt. Du förtjänar bättre.
Han älskar kalkon.
Jag vet att du inte får många besökare, men…
-Glöm inte magen. -Jag glömmer inte.
Det är bättre att vara ensam än i dåligt sällskap.
"De är galna. Kom tillbaka!" Vad sa Ines mer?
Inget. Åtminstone inte innan jag åkte.
Markus stannade, ifall hon ringer tillbaka.
De jävla soldaterna.
Vi vet inte säkert.
Du kanske inte vet säkert. Hon verkade livrädd.
Skulle Markus säga detsamma?
Varför inte?
Jag vet inte vad det innebär att vara arkivarie.
När det öppnades för 12 år sen fanns inget system för donationer.
De satte lådorna på hyllorna.
Så du anlitades för att organisera allt det här?
Ja.
-Ärligt talat saktar ni ner mig. -Jaså?
Gerardo är ansvarig för bunkern, inte soldaterna.
Allt jag vet är att det var panik i Ines röst.
Allvarligt.
-Vad händer? -Markus och Ayaz hörde ett samtal.
-Ines sa: "De har blivit galna." -Vilka?
Soldaterna.
Borde vi inte åka tillbaka?
-Och glömma fröna? -Om vi måste.
Det gäller hela världens framtid.
Kan vi ens hinna tillbaka ikväll?
-Om vi åker inom en timme. -Kom igen.
Vi tar så många frön vi kan.
-Jag vet inte när vi är tillbaka. -Vi tar det sen.
Det vi behöver ta itu med nu… finns där borta.
Vi måste tvinga henne om hon ska med.
Kan vi lämna henne?
Hon har överlevt här i veckor och ätit frön.
-Vi kommer väl tillbaka? -Vi lämnar ingen.
Det har varit nog med övergivande.
Så vi åker. Med henne.
-Rik! -Ja.
-Hur är det med ansiktet? -Okej. Var är Ines?
-Gick hon? -Heremans tog henne.
Jag vet inte, men soldaterna sa att jag kunde ge dig nåt att äta.
Så…
Sylvie har en plan, så att de inte ger sig på oss
på grund av mordet på Terenzio.
Hon mördade ingen.
-Soldaterna håller inte med. -Inte du heller.
Jag hoppas att planen är att sätta kulor i huvudet på dem.
Sluta!
Planen börjar så snart de lägger sig.
När de sover,
låser jag upp Sylvies dörr och hon hämtar er.
Och sen?
Tills frögruppen kommer, håller hon dem under vapenhot.
-Under vapenhot? -Inte för att skada dem.
Nej, hon borde skada dem.
Låt inte känslor påverka ditt omdöme. Det är galet.
-Det kan gå illa. -Till och med Rik tycker att det är dumt!
Om det går fel, finns ingen återvändo.
-Horst, snälla. -Nej.
Sylvie har rätt. Vi måste skydda oss.
Låter de dig springa runt med fängelsenycklar i fickan?
De litar på mig.
Om de litar på dig, fråga Heremans vad han gjorde med Ines.
Det ska jag.
Är det nån där?
Släpp in mig.
Snälla, öppna dörren!
Öppna dörren!
Släpp in mig!
Öppna!
Snälla, öppna dörren!
Oj…
-Varför har ni masker? -Gia, du hade rätt.
Vi ville inte skrämma dig.
Det finns giftig gas där uppe.
Maskerna fungerar, andas bara inte för djupt.
Vi åker nu. Du borde följa med oss.
Jag åker när jobbet är klart. Sen ska jag hem till min dotter.
-Okej, hej då. -Nej.
Vi kan hjälpa dig till din dotter, men du måste åka med oss nu.
Med all giftig gas utanför vet jag inte när nästa plan kommer.
Gia…
Snälla.
Jag visste det.
Vad gör vi nu?
Jakub, Ayaz och Gia tar bort sätena.
Osman, bränsle.
Vi samlar ihop fröna.
-Okej. -När åker vi?
-Vi lyfter om 45 minuter. -Okej.
När ni är på landningsbanan, håll ett öga på flygplan ovanför.
Ryssarna kunde ju inte landa på grund av parkeringen.
De gillar det inte. De kanske bombar medan ni tar ut sätena.
Vad gör vi om det händer?
-Spring. -Be.
Gia, kom.
Mina kollegor då?
Vi begravde dem med våra masker på.
Jag tror att hon och Sara,
den tjeckiska soldaten, gick till stan eller nåt.
Det är omöjligt.
När jag letade efter dig såg jag Sara i kontrollrummet.
Varför är jag ansvarig för Ines nu?
De andra passagerarna är oroliga för att hon försvann.
Vem är orolig?
Ja… bara oroliga.
Jaha…
Låt oss säga att de inte behöver oroa sig för Ines längre.
Fyra timmar till soluppgången.
Vad ska du göra?
Hitta nåt för att öppna dörren.
Om allt går bra kan du komma tillbaka in i bunkern
med killen som försökte döda dig.
Här är du.
Förlåt att jag stör,
men jag känner att det är min plikt att informera dig som ansvarig här nere,
att vi är på väg mot en kris.
En kris?
Folk försvinner.
Folk planerar.
De pratar om dödsstraff.
Att skjuta folk i ansiktet.
Rik, lugna ner dig.
Jag vill inte ha ett uppror.
Jag vill bara ha fred och harmoni bland alla.
Jag också.
Så vem har ett problem?
Har du tid?
Jag vill veta att vi gör det av rätt orsak.
-Vad? -I lastbilen var du ivrig
att hämnas på soldaterna. Min fråga är hur ivrig?
Antyder du att det inte är en nödsituation?
Jag antyder inget, jag frågar.
Jag måste veta att vi gör det av rätt orsak.
Vår enda chans att överleva är att ta alla frön nu.
Det här är löjligt.
Men du förnekar det inte.
Ska jag säga att jag inte är en lögnare? Jag är ingen lögnare.
Lägg av.
Tror du att jag skulle göra det?
Du har haft några jobbig dagar.
Ingen skulle klandra dig om dina känslor…
Sätena. Vi måste åka!
Är jag känslosam?
Ja, och det fattar jag. Det är normalt.
Det var "känslosamt".
Vad är det?
Det behövs inte. Det var bara en fråga.
Du har ingen mask på dig!
-Ni ljuger! -Vänta.
Ni ljög så att jag skulle följa med!
Vi ville inte ljuga för dig, det är bara…
Jag åker ingenstans!
Du ser. Hon vill stanna.
Mathieu och Thea vill att vi sätter henne på planet.
Vi sätter henne i cockpit.
-Ambassadören, du lovade… -Har du tid?
Vi kan inte lösa det här ensamma.
Vill du berätta, eller ska jag?
-Jag litade på dig. -Vad?
Rik säger att Sylvie planerar en attack.
Jag sa inte attack!
-När då? -I kväll.
Sylvie tänker inte skada nån.
Hon vill bara se till
att de andra passagerarna inte skadas.
Jag försäkrade att det inte skulle hända, men hon är väldigt orolig.
Rik, det är okej.
Jag tar hand om det här. Godnatt.
-Hur? -Rik och jag kommer på nåt.
Gå och sov. Vi har varit uppe hela natten.
Vi har alla samma mål som Sylvie, säkerhet och överlevnad för alla.
Eller hur?
Tack igen, ambassadören.
Ha en bra kväll.
God natt.
Nu…
…måste vi bestämma vad vi ska göra tillsammans.
Fan!
Är nån här?
Hör du mig?
Jag kommer in.
Är det nån där?
Vem är där?
När vi är klara fyller vi på den igen.
-Vi? -Ja, det går fortare med två.
-Tänk om Ines kommer tillbaka på radion? -De andra hör det.
Kan du hjälpa mig? Jag kan inte ta ut dem själv.
-Vänta. -Okej.
Inte för hårt, va?
Jag flyttar dig till oss när sätena har tagits bort.
-Varför? -Det blir bekvämare.
Nej. Det du sa om solen, är det sant?
Så varför gör du det här?
Fröna, ta mig med, vad är poängen?
"Rädda ett liv, rädda mänskligheten."
Ja, det här är "mänsklighet".
Vi ska hitta din medicin.
Varför bryr du dig? Jag bryr mig inte. Vi känner inte varandra.
Det stämmer.
Om det du säger är sant,
betyder det att alla jag älskar, är döda.
Jag är beklagar.
Låt mig gå.
Jag ber dig, Ayaz, släpp mig.
Jag ska springa tills solen dödar mig.
Jag kan inte.
Men du kan binda mig?
Varför är du så våldsam?
-Våldsam? -Varför?
Som när du höll en signalpistol några millimeter från mitt ansikte?
Jag var rädd.
-Gia? -Ja?
Det är okej. Jag klandrar dig inte.
-Du var rädd. -Ja.
Du behövde överleva.
Fast du inte visste varför.
Det är mänsklighet.
-Vad gör du? -Väntar på Sylvie. Ta på dig jackan.
-Ursäkta? -Ta på dig jackan!
-Jag stannar här. -Var inte dum.
Jag tyckte du var arrogant och charmig. Inte nu längre.
Förlåt att jag försöker rädda dig.
Det enda du försöker fixa är ditt sårade ego.
Hon kommer snart.
Om vi inte kommer tillbaka från Norge, läs det här.
Det förklarar bättre än jag kan.
Vad fan är det där?
Ambassadören. Det är nåt du måste se.
Kom nu.
Hon är här.
-Du kom! -Berättade Rik?
-Ja. -Jag går inte.
-Det ska du! -Ingen befaller mig.
Då går inte jag heller. Då var det meningslöst.
Han har rätt.
För dig. Inte honom.
-Var är Rik? -Han måste ha gått till sovsalen.
Han spelar på båda sidor. Han är en förrädare.
Han tog en risk, Laura.
Är det därför han låtsas sova med soldaterna?
Kom nu.
Du hallucinerar inte. Det är en helikopter.
En riktig helikopter.
Det är okej. Alla sover.
Hörde ni?
Kom nu.
Är ni verkliga?
Vem är du?
Stanna! Vem fan är det?
Jag tror att hon är galen.
Ska vi skjuta?
Det behövs inte. Är du med Nato?
Nej, jag var i flyget. Vi är i bunkern.
Det är en lång historia.
Varför sprängde ni våra flyg?
-Era flyg? -Och vår kommunikation.
De spränger flygen för att de är onda.
Och de låste ut mig för att jag gick emot dem.
Låste de ut dig?
Ja. För att dö.
Jag visar er bunkern om ni hjälper mig komma in.
Ja?
Ni hittar den aldrig på egen hand. Följ med mig. Kom!
Vi åker med henne. Kom!
-Är det bara för skydd? -Ja.
Vad i helsike?
-Stå stilla, nu! -Halt!
Kom igen, upp med händerna!
-Ambassadören, jag är glad att du är här. -Sluta!
Jag kan inte skydda dig längre.
-Vi ville inte skada nån. -Vi ville vara trygga tills de kommer.
Våld och hot om våld är aldrig lösningen. Aldrig!
Jobbade du inte för Nato?
Vad?
-Kom igen! -Kom igen!
Vad vill du göra?
Placera fästingarna med Rik.
Gå nu.
Gå!
Hallå?
Är det nån där?
Markus? Ayaz?
Är det nån där?
Den sitter fast.
Flytta på dig.
Jag ska försöka slå loss den.
Vad var det med Osman tidigare?
Ett missförstånd.
Hallå? Är det nån där?
-Hörde du det? -Hallå?
Ines!
Markus?
Hallå?
-Hallå? Är det nån där? -Ines?
-Markus? Ayaz? Är det nån där? -Ines?
-Ines! -Hallå?
-Ayaz? -Ines?
-Ayaz?
-Ines, är du okej? -Ja. Tja, nej…
Jag kom in tack vare ryska soldater.
-Ryska soldater? -Jag ska förklara.
Men de tror att vi sprängde deras flyg.
Vad? Vad händer med Nato-soldaterna?
De tror att Sylvie dödade Terenzio.
-Varför tror de det? -För att det är sant.
De grep oss alla. Jag vet inte vad de tänker göra.
Håll ut, Ines. Vi är tillbaka ikväll.
Är Markus kvar?
Han är utanför.
Hurså, vad är fel?
Osman?
Jag frågade aldrig dig…
Varför pratar du engelska så bra?
Grottorna är av naturlig kalksten.
Men Berber-stammar har utvidgat grottorna i århundraden.
Det är där Hercules tros ha sovit under sina uppdrag.
Turistguide?
Welcome. Bienvenue. Bienvenidos. Dobro pozhalovat'. Wilkommen.
-Tyska också? -Bara det viktiga.
"Är han din pojkvän eller din bror?"
Osman?
-Ja? -Är du klar?
Vi måste lasta ett lastbilslass till.
Gör det fort. Vi flyger om 15 minuter.
Uppfattat.
Femton minuter.
Vi åker snart, Ines.
Håll ut.
Vi ska försöka.
-Du hade rätt. -Jag vill inte ha rätt.
Sluta prata!
-Jag har aldrig ens hållit i ett vapen. -Det har du nu.
När de andra kommer tillbaka, kommer de att skylla på oss.
Hur då?
-Hur? Med en rättegång för Sylvie? -Genom att ta henne inför rätta.
-Ikväll. -Levererad av dig.
Mig?
Om du, vår uppskattade, rationella ambassadör gör det,
kommer gruppen inte att ha nåt val.
"Den som tar till svärd, ska dö av svärd"
Vad i helvete?
Stanna här!
Vad gör vi?
-Slåss! -Göm er!
-Jag börjar lasta av. -Lägg dem på landningsbanan.
Vi måste flytta alla säten innan start.
-Det är därför du är här. -Vet Ines att vi kommer?
Ja.
Osman sa att de är tillbaka snart.
-Har Gia lugnat sig? -Jag tror det.
När vi band henne.
Varför är hon då i cockpit?
Fan!
-Fan! -Vad är det?
-Låst. -Kan du öppna dörren?
Nej!
-Du skrämmer henne. -Bra!
Öppna dörren!
Öppna!
Jag ska ingenstans.
Ur vägen!
Jag ska ingenstans.
Ayaz! Vänta.
-Hon förstör planet! -Vad gör vi?
Hitta ett annat!
Det finns inget inom 2 000 km som kan flyga så långt.
Men vi måste tillbaka. Vad ska vi göra?
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis