NETFLIXOVA SERIJA
Gđice Thea.
Gđo Ancion.
Vaše ljestve su pomogle.
Drago mi je to čuti.
Trebala sam lim za pečenje da radimo kolače s Annom.
-U posjetu je iz Liègea. -Divno.
Kamo ide vaša mačka?
Na put.
Poznajete ga?
Oprostite, žuri se. Žurimo se. Bok!
Laku noć.
Pogrešno je ne reći tim ljudima.
Što si stavila u prtljažnik?
Torbu.
Torbu i?
Mačku.
Ima samo 3,5 kila.
-Nema ljubimaca ni riječi ikome… -Imam ga pet godina.
-Donijeli smo odluku. -Znam.
-Glasali smo. -Znam.
U bunker idu samo oni koji su ključni
-za misiju… -Znam, Gerardo!
Ima samo 3,5 kila.
Nije mi drago to reći, veleposlanice,
ali za 27 minuta polijećemo za Bugarsku.
I neću propustiti taj let.
Gđo Ancion!
Promjena plana.
Možete li pričuvati Pompidoua večeras?
-Možemo li? -Pa…
Snowball bi mogla imati prijatelja.
Već je jeo. Jednostavan je. Voli maženje po trbuhu.
Zašto ne ostane kod kuće?
Ne želim ga ostaviti samog večeras.
-Pa, onda… -Hvala.
Pokušala sam.
Recite onom tipu da se nauči poštovanju. Zaslužujete boljeg.
Voli puricu, ako je baka ima.
Znam da nemate često goste, ali ipak.
Ne zaboravi ga pomaziti.
Neću.
Bolje biti sam, nego u lošem društvu.
„Poludjeli su. Vrati se!“ Što je još Ines rekla?
Ništa. Bar ne prije nego što sam otišao.
Markus je ostao u avionu, ako opet nazove.
Ti vojnički gadovi.
-Nismo sigurni. -Možda ti nisi.
Djelovala je prestrašeno.
Da je Markus ovdje, bi li to potvrdio?
Zašto ne bi?
Ne znam točno što to znači biti arhivist.
Kad je ovo otvoreno prije 12 godina,
nije bilo sustava za donacije.
Stavljali su kutije na police.
Vas su zaposlili da organizirate sve ovo?
Da.
-Iskreno, usporavaš me. -Stvarno?
Veleposlanik Gerardo zadužen je za bunker, ne za vojnike.
Samo znam da sam čuo paniku u Inesinom glasu.
Ozbiljno.
-Što se događa? -Markus i Ayaz čuli su razgovor.
-Ines je rekla: „Poludjeli su.“ -Tko to?
Vojnici.
Ne znamo to. Ne bismo se trebali vratiti?
-Da zaboravimo na sjemenje? -Ako moramo.
Dobro, ali radi se o budućnosti cijelog svijeta.
Možemo li se uopće vratiti večeras?
-Možda, ako krenemo za sat vremena. -Idemo.
Uzmimo što više sjemenki.
Ne znam kad ćemo se vratiti.
-Riješit ćemo to poslije. -Da.
Ono što sad moramo riješiti jest… ondje.
Neće otići osim ako je ne prisilimo.
A da ostane ovdje?
Preživjela je tjednima jedući sjemenke.
-Vratit ćemo se, zar ne? -Nikoga ne ostavljamo.
Dosta je napuštanja u svijetu.
Idemo. S njom.
-Rik! -Da.
Kako lice?
Dobro. Gdje je Ines?
-Otišla je? -Heremans ju je odveo.
Ne znam, ali vojnici su mi rekli da vam donesem nešto za jesti.
Onda…
Sylvie ima plan,
da nas ne napadnu zbog ubojstva Terenzija.
Ona nikog nije ubila.
-Vojnici se ne slažu. -Ni ti.
Nadam se da je plan smjestiti jednom po jednom metak u glavu.
Dosta!
Plan počinje čim odu u krevet.
Kad zaspu,
otključat ću Sylvijina vrata i doći će po vas.
A onda?
Dok se ne vrate ovi sa sjemenjem, držat će ih na nišanu.
Na nišanu?
Ne da ih ozlijedi.
Trebala bi ih ozlijediti.
Nemoj da ti ljutnja pomuti sud. Ovo je suludo.
-Da, može ispasti jako loše. -Čak i Rik misli da je glupo!
Ako pođe po zlu, nema povratka.
-Horste, molim te. -Ne.
Sylvie ima pravo. Moramo se zaštititi.
Bit ćemo spremni.
Puštaju te da ideš okolo i nosiš nam hranu,
s ključevima u džepu?
Vjeruju mi, Laura.
Ako ti toliko vjeruju, pitaj Heremana gdje je Ines.
Hoću.
Ima li koga?
Pustite me unutra.
Otvorite vrata!
Pustite me unutra! Otvorite!
Otvorite, molim vas!
Ajme…
-Zašto imate maske? -Gia, imala si pravo.
Nismo te htjeli uplašiti.
Gore je otrovni plin.
Ove maske pomažu, ali nemoj disati preduboko.
Odlazimo odmah. Trebala bi poći s nama.
Ne idem dok ne obavim posao.
Onda idem vidjeti svoju kćer.
-Onda zbogom. -Ne.
Možemo ti pomoći da dođeš do kćeri, ali moraš poći s nama.
Kako je vani otrovni plin,
ne znam kad će stići sljedeći avion.
Gia…
Molim te.
Znala sam.
Što sad, kapetane?
Jakub, Ayaz i Gia uklonit će avionska sjedala.
Osmane, gorivo.
Mi ćemo sakupiti sjemenje.
-Dobro. -Kad krećemo?
-Polijećemo za 45 minuta. -OK.
Dok ste na pisti, pripazite na zrakoplove iznad.
Zašto si rekao da Rusi ne mogu sletjeti?
Ne mogu, ali neće im se dopasti.
Mogu vas bombardirati.
Što ćemo u tom slučaju?
-Bježati. -Moliti se.
Gia, hajde.
A moji kolege?
Pokopali smo ih, s našim maskama.
Mislim da su ona i Sara,
češka vojnikinja, otišle u grad ili nešto tako.
To nije moguće.
Kad sam te tražio, vidio sam Saru u kontrolnoj sobi.
Postoji li razlog zašto sam sad zadužen za Ines?
Ne, ali drugi su putnici zabrinuti jer je nestala.
Tko je zabrinut?
Pa, samo se… interesiraju.
Pa…
Recimo samo da se više ne moraju brinuti za Ines.
Četiri, pet sati do svitanja.
Što ćeš učiniti?
Moraš pronaći nešto da otvoriš ta vrata.
Ako sve prođe dobro, možeš se vratiti u bunker…
s tipom koji te pokušao ubiti.
Tu ste.
Ispričavam se na smetnji,
ali dužnost mi je obavijestiti vas jer ste vi ovdje glavni,
da srljamo u krizu.
Krizu?
Ljudi nedostaju,
smišljaju planove.
Govore o smrtnoj kazni.
Govore u pucanju u glavu.
Rik, uspori.
Ne želim pobunu.
Samo želim da svi žive u miru i skladu.
OK, Rik. I ja.
Reci, tko ima problem?
Imaš trenutak?
Želim znati da ovo radimo iz pravih razloga.
-Što to znači? -U kamionu si se htio vratiti
i kazniti vojnike.
Pitam se koliko to želiš.
Želiš reći da sam to izmislio, da nije hitno?
Ne želim ništa reći, pitam te.
Moram znati da ovo radimo iz pravih razloga.
Jedina šansa da preživimo je da uzmemo sve sjemenje.
Ovo je smiješno.
Ali ne poričeš.
Da ti kažem da nisam lažljivac?
Nisam lažljivac.
Odmakni se.
Doista misliš da bih to učinio?
Imao si nekoliko gadnih dana.
Nitko te ne bi krivio da su ti osjećaji…
Ljudi, sjedala. Idemo!
Osjećajan sam?
Da, razumijem to. Normalno je.
To ti je „osjećajno“.
Što je bilo?
Nema potrebe za tim, wallah. Samo sam pitao.
Ne nosiš masku!
-Lažete! -Čekaj.
Lagali ste da pođem s vama!
Nismo ti htjeli lagati, samo…
Ne idem nikamo!
Vidiš? Želi ostati.
Mathieu i Thea neće joj dati. Mora ući u avion.
Hajde. Smjestit ćemo je u kokpit.
-Obećali ste… -Naredniče! Imate li trenutak?
Žao mi je, ali ovo ne možemo riješiti sami.
Želiš li mu ti reći ili ću ja?
-Vjerovao sam vam. -Što je?
Rik kaže da Sylvie planira napad.
Nisam rekao napad!
-Kad? -Večeras.
Sylvie ne želi nikoga ozlijediti.
Samo se želi pobrinuti
da drugi putnici ne nastradaju.
Uvjerio sam je da se to neće dogoditi, ali vrlo je anksiozna.
Rik, u redu je.
Ja ću to srediti. Laku noć.
-Kako? -Rik i ja ćemo nešto smisliti.
Pođite u krevet. Budni smo cijelu noć.
Svi imamo isti cilj kao i Sylvie, sigurnost i opstanak za sve.
Zar ne?
Hvala još jednom.
Laku noć.
A sad…
moramo odlučiti što ćemo učiniti zajedno.
Sranje!
Je li netko ovdje?
Hej, čujete li me?
Ulazim.
Ima li koga?
Tko je tamo?
Kad završimo, vratit ćemo se i napuniti opet.
-Mi? -Da, bit ćemo brži udvoje.
-Što ako se Ines javi? -Drugi unutra će je čuti.
Ayaz, hoćeš li mi pomoći? Ne mogu ih iznjeti sam.
-Samo trenutak. -Dobro.
Nije valjda prejako?
Premjestit ću te iza s nama kad uklonimo sjedala.
-Zašto? -Bit će ti ugodnije.
Ne. Je li istina ono za sunce?
Zašto onda radite sve ovo?
Sjemenje, vodite me natrag, zašto?
„Tko spasi jedan život, kao da je spasio svijet.“
Da, ovo je „svijet“.
Pronaći ćemo tvoj lijek.
Što te briga? Što mene briga? Ne poznajemo se.
Istina.
Ako je to istina…
to znači da su svi koje poznajem i volim mrtvi.
Žao mi je.
Onda me pusti.
Molim te, Ayaz, pusti me.
Trčat ću dok me sunce ne dokrajči.
Ne mogu.
Ali možeš me zavezati?
Zašto si tako nasilan?
-Nasilan? -Zašto?
Kao kad si mi držala signalni pištolj blizu lica?
Bojala sam se.
-Gia? -Da?
U redu je. Ne krivim te.
-Bojala si se. -Da.
Morala si preživjeti.
Čak i ako nisi znala zašto.
To je ljudskost.
-Što radiš? -Čekam Sylvie. Odjeni jaknu.
-Molim? -Odjeni jaknu!
-Ostajem ovdje. -Nemoj biti glupa.
Smatrala sam te arogantnim i šarmantnim. Ovo drugo više nisi.
Oprosti što te pokušavam spasiti.
Pokušavaš spasiti samo svoj ranjeni ego.
Uskoro će doći.
Ako se ne vratim iz Norveške, pročitaj ovo.
Lakše mi je napisati nego reći.
Koji je to kurac?
G. veleposlaniče… Nešto morate vidjeti.
Hajde.
Tu je.
-Uspjela si! -Rik vam je sve rekao?
-Da. -Ja ne idem.
-Ideš! -Nitko mi neće naređivati.
Ako ne ideš, ne idem ni ja. Sve će biti uzalud.
Ima pravo.
Zbog tebe, ne njega.
-Gdje je Rik? -Sigurno se vratio.
Glumi budalu. Igra na obje strane. Izdajica je.
Riskirao je, Laura.
Da? Zato se pravi da spava s vojnicima?
Hajde, idemo.
Ne haluciniraš. To je helikopter.
Pravi helikopter.
U redu je. Svi spavaju.
Jeste li čuli?
Hajde.
Jeste li stvarni?
Tko si ti?
Ne prilazi! Tko je to?
Možda je luda.
Hoćemo li pucati?
Još nema potrebe.
Radiš za NATO?
Ne, bila sam u avionu. U bunkeru smo.
Duga priča.
Zašto ste nam raznijeli avione?
-Avione? -I komunikaciju.
Raznijeli su ih jer… su zli.
Mene su izbacili jer sam im se suprotstavila.
Protjerana si?
Da. Da umrem.
Odvest ću vas u bunker ako mi pomognete ući.
Da?
Sami ga nikad nećete naći. Pođite sa mnom. Hajde!
Mi idemo s njom. Idemo!
-To je samo za zaštitu? -Da.
Koji vrag?
-Stanite! -Stoj!
Hajde, ruke uvis!
Veleposlaniče, dobro da ste ovdje.
-Htjela sam… -Prestani! Samo prestani!
Više te ne mogu štiti.
Nismo htjeli da itko nastrada.
Da budemo sigurni dok se drugi ne vrate.
Nasilje i prijetnja nasiljem nikad nije rješenje. Nikad!
Niste li radili za NATO?
Što?
-Idemo! -Idemo!
Što želiš učiniti?
Smjesti Krpelji s Rikom.
Idemo.
Idemo!
Halo?
Ima li koga?
Markus? Ayaz?
Ima li koga?
Zaglavilo se.
Pomakni se.
Pokušat ću ga olabaviti.
Što je bilo ono s Osmanom?
Ništa. Nesporazum.
Halo? Ima li koga?
-Čuješ li to? -Halo?
Ines!
Markuse?
Halo?
-Halo? Ima li koga? -Ines?
-Markuse? Ayaz? Ima li koga? -Ines?
-Ines! -Halo?
-Ayaz? -Ines?
-Ayaz?
-Ines, jesi li dobro? -Da. Ne…
Unutra sam zahvaljujući ruskim vojnicima.
-Ruskim vojnicima? -Objasnit ću.
Ali misle da smo im mi raznijeli avione.
Što? Što je s NATO vojnicima?
Misle da je Sylvie ubila Terenzija.
-Zašto to misle? -Jer je istina.
Sve su nas uhitili. Ne znam što će učiniti.
Drži se, Ines. Vraćamo se večeras.
Je li Markus ondje?
Mislim da je vani.
Zašto, što je?
Osmane?
Nikad te nisam pitao…
Zašto tako dobro govoriš engleski?
Spilje iza mene su od vapnenca.
Lokalna berberska plemena proširila su ih tijekom stoljeća.
Vjeruje se da je ovdje spavao Herkul prije veliko izazova.
Turistički vodič?
Welcome. Bienvenue. Bienvenidos. Dobro pozhalovat'. Wilkommen.
-I njemački? -Samo važne stvari.
„To ti je dečko ili brat?“
Osmane?
-Da? -Jesi li gotov?
Moramo utovariti još jedan kamion.
Požurite. Uskoro stižemo. Polazak za 15.
Prijam.
Petnaest minuta, idemo.
Uskoro krećemo, Ines.
Drži se.
Pokušat ćemo.
-Oprosti. Imala si pravo. -Ne želim to.
Dosta razgovora!
Nikad nisam držao oružje.
Pa… sad jeste.
Kad se drugi vrate,
neće oklijevati da nas okrive za ovo.
Kako?
Kako? Suđenjem za Sylvie?
Privodeći je pred lice pravde.
-Večeras. -Zahvaljujući vama.
Meni?
Ako to učini naš uvaženi, racionalni veleposlanik,
grupa iz Norveške neće imati drugog izbora.
„Tko se mača laća, od mača i pogiba.“
Koji kurac?
Ostanite ovdje!
Što ćemo?
Sakriti se!
-Počet ću s istovarom. -Stavi ih na pistu zasad.
Morat ćemo premjestiti sva ova sjedala.
-Zato si ti ovdje. -Rekao si Ines da se vraćamo?
Da.
Osman je rekao da se vraćaju.
-Je li se Gia smirila? -Valjda.
Kad smo je vezali.
Zašto je onda u kokpitu?
Sranje!
-Sranje! -Što je?
-Zaključano je. -Gia, otvori vrata.
Ne!
-Uplašit ćeš je. -Dobro!
Otvori jebena vrata!
Otvori vrata!
Ne idem nikamo.
Miči se!
Ne idem nikamo!
Ayaz! Čekaj.
-Uništava avion! -Što ćemo?
Pronaći drugi!
Nema drugog na 2000 kilometara koji može toliko letjeti.
Ali moramo se vratiti. Što ćemo?
Prijevod titlova: Davor Levak