SERIÁL NETFLIX
Slečno Theo.
Paní Ancionová.
Váš žebřík to dokázal.
To ráda slyším.
Potřebovala jsem plech na pečení, budeme s Annou péct koláče.
- Je tu na návštěvě. - Bezva.
Kam jede vaše kočka?
Na výlet.
Vy ho znáte?
Omlouvám se, spěcháme. Hezký večer.
Hezký večer.
Není správné jim to neříct.
Cos dala do kufru?
Svou tašku.
Svou tašku a?
Svou kočku.
Má jen tři a půl kila.
- Žádná zvířata, nikomu ani slovo… - Mám ho pět let.
- Theo, rozhodli jsme se. - Já vím.
- A hlasovali. - Vím.
Do bunkru mohou jen nepostradatelní
- pro misi… - Já vím, Gerardo!
Má jen tři a půl kila.
Nerad to říkám, paní velvyslankyně,
ale za 27 minut odlétáme do Bulharska.
A já ten let nezmeškám.
Paní Ancionová!
Změna plánu.
Nemohla byste Pompidoua přes noc pohlídat?
- Můžeme? - No, myslím…
Sněhová koule tu přespat mohla.
Už jedl. Je hodný. Miluje drbání na bříšku.
Proč ho nenecháte doma?
Nechci, aby byl dnes večer sám.
- Tak tedy… - Díky.
Snažila jsem se.
Ať se váš partner naučí respektu. Zasloužíte si něco lepšího.
Miluje krocana, jestli ho babička má.
Vím, že nemáte moc návštěv, ale stejně.
Nezapomeň ho drbat na bříšku.
Nezapomenu.
Je lepší být sám než ve špatné společnosti.
„Jsou šílení. Vraťte se!“ Co ještě Ines řekla?
Nic. Aspoň než jsem odešel.
Markus zůstal v letadle, kdyby ještě volala.
Parchanti vojáci.
- Nevíme to jistě. - Ty to nevíš jistě.
Zdála se vyděšená.
Kdyby tu byl Markus, řekl by totéž?
Proč by ne?
Nevím jistě, jestli vím, co znamená být archivář.
Když se to před 12 lety otevřelo,
neexistoval systém pro zaznamenávání darů.
Prostě dávali krabice na police.
Takže vás najali, abyste to všechno zorganizovala?
Ano.
- Upřímně, zdržujete mě. - Vážně?
Velvyslanec Gerardo má na starost bunkr, ne vojáky.
Vím jen, že v Inesině hlase byla panika.
Opravdu.
- Co se děje? - Markus a Ayaz slyšeli rozhovor.
- Ines řekla: „Jsou šílení.“ - Jací „oni“?
Vojáci.
To nevíme, ale neměli bychom se vrátit?
- A zapomenout na semena? - Pokud musíme.
Chápu, ale je to budoucnost všech, celého světa.
Stihneme se vrátit dnes večer?
- Snad, když odletíme do hodiny. - Jdeme.
Musíme vzít co nejvíc semen.
Nevím, kdy se vrátíme.
- To vyřešíme později. - Jo.
Teď se musíme vypořádat… s tamhletím.
Neodejde, pokud ji nedonutíme.
Nemůžeme ji tu nechat?
Přežila tu už týdny jen na semenech.
- Vrátíme se, ne? - Nikoho neopustíme.
Na světě už bylo dost opouštění.
Jdeme na to. S ní.
- Riku! - Ano.
Co tvoje tvář?
V pohodě. Kde je Ines?
- Odešla? - Heremans ji odvedl.
Nevím, ale vojáci mi řekli, že vám můžu přinést něco k jídlu.
Takže…
Sylvie má plán,
jak zajistit, aby po nás nešli kvůli Terenziově vraždě.
Ona nikoho nezabila!
- Vojáci nesouhlasí. - Ty taky ne.
Doufám, že plán je střelit je jednoho po druhém do hlavy.
Přestaň!
Plán začne, jakmile půjdou spát.
Až usnou,
odemknu Sylvii dveře a ona si pro tebe přijde.
A pak?
Dokud se nevrátí skupina se semeny, bude je držet na mušce.
Se zbraní?
Ne aby jim ublížila.
Ne, měla by jim ublížit.
Ať ti hněv nezatemní úsudek. To je šílené.
- Ano, může to skončit zle. - I podle Rika je to hloupost!
Jestli se to zvrtne, není cesty zpět.
- Horste, prosím. - Ne.
Sylvie má pravdu. Musíme se chránit.
Budeme připraveni.
Nechají tě pobíhat a dávat nám jídlo
s klíči od vězení v kapse?
Oni mi věří, Lauro.
Když ti tak věří, zeptej se Heremanse, co udělal s Ines.
Zeptám.
Je tam někdo?
Pusťte mě dovnitř!
Otevřete, prosím!
Otevřete dveře!
Pusťte mě tam!
Otevřete!
Otevřete, prosím!
Bože…
- Proč ty masky? - Gio, měla jste pravdu.
Nechtěli jsme vás vyděsit.
Je tam jedovatý plyn.
Ty masky fungují, když nedýcháte zhluboka.
Odcházíme. Měla byste jít s námi.
Ne, odejdu, až budu hotová.
Pak se vrátím domů k dceři.
- Tak na shledanou. - Ne.
Můžeme vám pomoct dostat se k dceři, ale musíte odejít s námi.
Když je venku jedovatý plyn,
nevím, kdy přiletí další letadlo.
Gio…
Prosím.
Věděla jsem to.
Co teď, kapitáne?
Jakub, Ayaz a Gia odstraní sedačky.
Osmane, palivo.
My dva shromáždíme semena.
- Dobře. - Kdy odlétáme?
- Za 45 minut. - Dobře.
A až budete na ranveji, dávejte pozor na letadla nad námi.
Neříkals, že stojíme tak, že Rusové nepřistanou?
Jo, ale mohli by se naštvat
a shodit bombu, až budete vyndávat sedadla.
Co pak budeme dělat?
- Utíkat. - Modlit se.
Gio, pojďte.
Co mí kolegové?
Pohřbili jsme je, samozřejmě v maskách.
Myslím, že ona a Sára,
ta česká vojačka, jely pro něco do města.
To není možné.
Když jsem tě hledal, viděl jsem Sáru ve velíně.
Je nějaký důvod, proč se mám teď starat o Ines?
Ne, ale ostatní cestující se bojí, protože zmizela.
Kdo se bojí?
Mají prostě obavy.
No…
Řekněme, že už si o Ines nemusí dělat starosti.
Za čtyři pět hodin vyjde slunce.
Co chceš dělat?
Musíš najít něco, čím otevřeš ty dveře.
Když všechno půjde dobře, můžeš se vrátit do bunkru…
s tím chlapem, co tě chtěl zabít.
Tady jste.
Promiňte, že ruším, pane,
ale je mou povinností informovat vás, jako osobu, co to tu řídí,
že směřujeme ke krizi.
Krize?
Lidé se pohřešují.
Lidé osnují spiknutí.
Mluví o trestu smrti.
O střílení lidí.
Riku, zpomalte.
Nechci vzpouru.
Chci mezi všemi klid a harmonii.
To já taky, Riku.
Tak mi řekněte, kdo má problém?
Máte chvilku?
Chci se ujistit, že to děláme ze správných důvodů.
- To znamená? - V náklaďáku jste spěchal,
aby vojáci zaplatili.
Moje otázka zní, jak moc?
Naznačuješ, že jsem si to vymyslel, že není kam spěchat?
Nic nenaznačuji. Ptám se.
Musím vědět, že to děláme ze správných důvodů.
Naše jediná šance na přežití je vzít všechna semena.
To je směšné.
Ale nepopíráte to.
Chceš, abych řekl, že nejsem lhář?
Nejsem lhář.
Ustupte.
Vážně si myslíš, že to udělám?
Ayazi, měl jste pár těžkých dnů.
Nikdo by vám nezazlíval, kdyby vám emoce…
Chlapi, sedadla. Honem!
Jsem emocionální?
Ano, což chápu. Je to normální.
Tohle je „emocionální“.
Co se děje?
To nebylo nutné. Jen jsem se ptal.
Nemáte masku!
- Jste lháři! - Počkejte.
Lhali jste, abych šla s vámi!
Nechtěli jsme vám lhát, jen…
Nikam nejdu!
Vidíte? Chce tu zůstat.
Mathieu a Thea to nedovolí. Musíme ji dostat do letadla.
No tak. Dáme ji do kokpitu.
- Pane velvyslanče, slíbil jste… - Seržante! Máte chvilku?
Je mi líto, Riku, ale sami to nevyřešíme.
Řeknete mu to vy, nebo mám já?
- Věřil jsem vám. - Co je?
Rik říká, že Sylvie plánuje útok.
Neřekl jsem útok!
- Kdy? - Dnes v noci.
Sylvie nechce nikomu ublížit.
Chce jen zajistit,
aby se ostatním cestujícím nic nestalo.
Ujistil jsem ji, že nestane, ale je velmi nervózní.
To je v pořádku, Riku.
Postarám se o to. Dobrou noc.
- Jak? - S Rikem něco vymyslíme.
Běžte spát. Byli jsme celou noc vzhůru.
Všichni máme stejný cíl jako Sylvie, bezpečí a přežití pro všechny.
Že?
Ještě jednou díky, pane velvyslanče. Dobrou noc.
Dobrou noc.
Tak…
musíme se rozhodnout, co spolu uděláme.
Sakra!
Je tu někdo?
Hej, slyšíte mě?
Jdu dovnitř.
Je tam někdo?
Kdo je tam?
Až to doděláme, vrátíme se a zase to naplníme.
- My? - Jo, ve dvou to bude rychlejší.
- Co když se znova ozve Ines? - Ostatní uvnitř to uslyší.
Ayazi, pomůžeš mi? Nemůžu je vyndat sám.
- Moment. - Dobře.
Není to moc těsné, že?
Posunu vás dozadu, až budou sedadla pryč.
- Proč? - Bude to pohodlnější.
Ne. Je pravda, co jste říkali o slunci?
Tak proč to všechno děláte?
Ta semena, že mě berete s sebou, o co jde?
„Zachraň jeden život, zachráníš lidstvo.“
Jo, tohle je „lidské“.
Najdeme vaše léky.
Co je vám do toho? Neznám vás. Vy neznáte mě.
To je pravda.
Jestli máte pravdu…
pak všichni, koho znám, koho miluju, jsou mrtví.
Mrzí mě to.
Tak mě pusťte.
Prosím vás, Ayazi, pusťte mě.
Poběžím, dokud mě slunce nedorazí.
To nemůžu.
Ale svázat mě můžete.
Proč jste tak brutální?
- Brutální? - Proč?
Jako když jste měla pistoli pár milimetrů od mého obličeje?
Byla jsem vyděšená.
- Gio? - Ano?
To nic. Neobviňuju vás.
- Ano, byla jste vyděšená. - Ano.
Musela jste přežít.
I když jste nevěděla proč.
To je lidské.
- Co to děláš? - Čekám na Sylvii. Obleč si bundu.
- Prosím? - Obleč si bundu!
- Zůstanu tady. - Nebuď hloupá.
Dřív jsi byl arogantní a šarmantní. Už ten šarm nevidím.
Promiň, že se tě snažím zachránit.
Snažíš se zachránit jen své pošramocené ego.
Brzy tu bude.
Jestli se z Norska nevrátíme, přečti si tohle.
Řekne to líp než já.
Co to sakra je?
Pane velvyslanče… To musíte vidět.
Pojďte.
Je tady.
- Zvládlas to! - Řekl vám Rik, proč tu jsem?
- Ano. - Nikam nejdu.
- Jdeš! - Neříkej mi, co mám dělat.
Když zůstaneš ty, já taky. A tohle vše bude pro nic.
Má pravdu.
Pro tebe. Ne pro něj.
- Kde je Rik? - Bude zpátky v ložnici.
Dělá hloupého. Hraje na obě strany. Je to zrádce.
Opravdu riskoval, Lauro.
Jo? Proto je s vojáky a předstírá, že spí?
Tak pojďte.
Nemáš halucinace. Je to vrtulník.
Opravdový vrtulník.
Dobrý. Všichni spí.
Slyšeli jste to?
Pojď.
Jste skuteční?
Kdo jsi?
Zpátky! Kdo to sakra je?
Může být šílená.
Zastřelíme ji?
Zatím není třeba.
Jsi v NATO?
Ne, byla jsem v letadle. Jsme v bunkru.
Je to dlouhý příběh.
Proč jste zničili naše letadla?
- Vaše letadla? - A vysílače.
Ničí letadla, protože… jsou zlí.
A vyhodili mě, protože jsem se jim postavila.
Vypověděli tě?
Jo. Abych zemřela.
Můžu vás vzít do bunkru, když mi pomůžete dovnitř.
Jo?
Sami ho nikdy nenajdete. Pojďte se mnou. Pojďte!
Pojedeme s ní. Jdeme!
- Je to jen na ochranu? - Ano.
Co se děje?
- Ani hnout! - Stát!
Dělej, ruce vzhůru!
Dík, že jste tady, pane velvyslanče.
- Chtěla jsem… - Dost! Mlčte!
Už vás nemůžu chránit.
Nechtěli jsme nikomu ublížit.
Jen být v bezpečí, než se vrátí ostatní.
Násilí ani hrozba násilím nejsou žádné řešení. Nikdy!
Promiňte, ale nepracoval jste pro NATO?
Cože?
- Jdeme! - Jdeme!
Co chcete dělat?
Dejte ty štěnice k Rikovi.
Jdeme.
Jdeme!
Haló?
Je tam někdo?
Markusi? Ayazi?
Je tam někdo?
Zaseklo se to.
Ustup.
Pokusím se to uvolnit.
Co bylo to s Osmanem?
Nic. Nedorozumění.
Haló? Je tam někdo?
- Slyšels? - Haló?
Ines!
Markusi?
Haló?
- Haló? Je tam někdo? - Ines?
- Markusi? Ayazi? Je tam někdo? - Ines?
- Ines! - Haló?
- Ayazi? - Ines?
- Ayazi?
- Ines, jste v pořádku? - Ano. Tedy, ne…
Jsem zase uvnitř díky ruským vojákům.
- Ruským vojákům? - Vysvětlím to.
Ale myslí si, že jsme jim zničili letadla.
Cože? Co je s vojáky NATO?
Myslí si, že Sylvie zabila Terenzia.
- Proč si to myslí? - Protože je to pravda.
Všechny nás zatkli. Nevím, co chtějí udělat.
Vydržte, Ines. Večer jsme zpátky.
Je tam ještě Markus?
Myslím, že je venku.
Proč, co se děje?
Osmane?
Nikdy jsem se tě nezeptal…
Jak to že mluvíš tak dobře anglicky?
Za mnou jsou přírodní vápencové jeskyně.
Ale místní berberské kmeny je po staletí rozšiřovaly.
Údajně tam spal Herkules na své velké výpravě.
Jsi průvodce?
Welcome. Bienvenue. Bienvenidos. Dobro požalovat'. Wilkommen.
- Německy taky? - Jen to důležité.
„Je to tvůj přítel, nebo bratr?“
Osmane?
- Jo? - Jste hotoví?
Ještě zbývá jeden náklaďák.
Rychle. Už to skoro máme. Odlet za 15 minut.
Rozumím.
15 minut, jdeme.
Brzy odlétáme, Ines.
Vydržte.
Pokusíme se.
- Promiň. Mělas pravdu. - Nechci mít pravdu.
Dost řečí!
Nikdy jsem nedržel zbraň.
Teď už ano.
Až se ostatní vrátí,
ihned nás obviní z toho, jak to skončilo.
Jak?
Jak? Soudem se Sylvií?
Tím, že ji dostihne spravedlnost.
- Dnes večer. - Vaším prostřednictvím.
Mým?
Když to uděláte vy, náš vážený a rozumný velvyslanec,
nebude mít norská skupina na výběr.
„Kdo s čím zachází, tím také schází.“
Co se děje?
Zůstaňte tu!
Co budeme dělat?
- Bojovat! - Schovejte se!
- Začnu vykládat. - Dejte je zatím na ranvej.
Před odletem je musíme odstranit všechna, ne?
- Proto jsi tady. - Řekl jsi Ines, že se vracíme?
Ano.
Osman říkal, že se brzy vrátí.
- Gia se uklidnila? - Snad ano.
Jakmile jsme ji svázali.
Tak proč je v kokpitu?
Sakra!
- Sakra! - Co se děje?
- Zamkla. - Gio, můžete otevřít?
Ne!
- Vyděsíš ji. - Dobře!
Otevřete sakra ty dveře!
Otevřete dveře!
Já nikam nejdu.
Z cesty!
Já nikam nejdu!
Ayazi! Počkej.
- Ničí letadlo! - Co budeme dělat?
Najdeme jiné!
V okruhu 2 000 km není žádné, které doletí tak daleko.
Ale musíme se vrátit. Co budeme dělat?
Překlad titulků: Alena Nováková