‎UN SERIAL NETFLIX
‎SPITALUL HW PARIS
‎Acum arunci gunoaie pe jos?
‎Putem merge?
‎Te-ai mai împlinit.
‎Asta e bine. E un lucru pozitiv.
‎E greutate sănătoasă. Nu ăsta era scopul?
‎Bună!
‎Cum a fost?
‎A fost fascinant.
‎Vreo bunăciune pe-acolo?
‎Idiotule.
‎Ai vreun număr pentru mine?
‎Nu mi-au dat voie cu telefonul.
‎În plus, toți sunt nebuni acolo.
‎Da, mai ales tu.
‎Eu?
‎- Ești prieten cu un șobolan. ‎- Hugo nu e șobolan.
‎Uite-o pe fetița mea!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Deja pleci iar?
‎Da, am două spectacole la Bruxelles, ‎apoi plec la Moscova.
‎Speram să mai rămâi ‎aici o vreme de data asta.
‎Știu.
‎Putem să ne uităm la filme ‎sau să mergem la magazinul de discuri.
‎Mi-ar plăcea, ‎dar am ratat deja o lună de concerte.
‎- Nu te duci să-l vezi, nu-i așa? ‎- Nu.
‎- Nu te merită. ‎- Tată.
‎- Dă-l naibii! ‎- Tată, te rog!
‎- E doar vina lui. ‎- Nu e adevărat.
‎Sunt responsabilă pentru mine.
‎El era doar un simptom.
‎Putem măcar să cântăm puțin ‎înainte să pleci?
‎Da, sigur.
‎Cine te-a învățat să gătești?
‎Poftim?
‎Te întrebam cine te-a învățat să gătești.
‎Maică-ta.
‎Mama ar ști ‎că nu poți găti cartofi fără ulei.
‎Ines, ești acolo?
‎Da, repetă.
‎Ajung imediat din oraș. Totul e în regulă?
‎- Ar trebui să ținem o slujbă mâine, nu? ‎- Thea a zis că nu e timp.
‎Nu e timp? Nu e respect.
‎Vrea să ajungă în Norvegia ‎înaintea rușilor, pentru semințe.
‎Are dreptate, iar colonelul a spus la fel.
‎Să sperăm că grupul a găsit ceva în oraș, ‎ca să deschidem ușa
‎și să realimentăm generatoarele.
‎Când Căpușele o vor deschide,
‎vor face o înmormântare mare ‎pentru mamă și copil.
‎- „Căpușele?” ‎- Așa le spune pasagerilor.
‎Știi insectele alea care sug sânge?
‎Eram la Oxford ‎înainte să-ți pui tu bomboane pe pâine.
‎Uite, o să-i martirizeze ‎pe mamă și pe copil, când a fost vina lor.
‎Dle ambasador, ‎cred că e ceva ce trebuie...
‎„Trebuie?” Da…
‎Ne trebuie ceva pentru mormânt.
‎O piatră sau o cruce.
‎Hei!
‎S-au întors!
‎Doamne!
‎Mamă, vreau să te rog ‎să ai grijă de acest îngeraș, bine?
‎Prietenii lui Iov au stat cu el ‎în tăcere timp de șapte zile.
‎Asta voi face și eu cu tine, Ayaz.
‎Dar nu în tăcere, asta e sigur. ‎Mă cunoști doar.
‎Cine e acolo?
‎Hei!
‎De ce s-a oprit curentul?
‎- Repară generatorul. ‎- Au intrat în cameră?
‎- Da, tocmai acum. ‎- Iar Zara și Dominik erau…
‎Erau și ei înăuntru?
‎- Unde altundeva să fie? ‎- Eu doar…
‎Nu se știe niciodată până nu vezi, știi?
‎Nu.
‎- Ce ai acolo? ‎- Haine.
‎Haine pentru cei care pleacă în Norvegia,
‎dar avem multe lucruri, ‎dacă vrei să te uiți.
‎Poate mai târziu.
‎Ayaz nu a ieșit încă?
‎Spune-i că Mathieu și Sylvie au zis
‎că o să-i înmormânteze ‎pe Zara și pe Dominik.
‎Veniți dacă vreți să asistați.
‎Mulțumesc.
‎Ai auzit?
‎Va fi o înmormântare.
‎Ayaz?
‎La ce te gândești?
‎Mă gândeam ‎că, dacă pierdeam avionul în noaptea aia,
‎evitam toată durerea asta.
‎Dumnezeu te-a vrut în acel zbor.
‎Da.
‎Să mă pedepsească pentru tot ce am făcut.
‎Nu.
‎Ce înseamnă asta?
‎Las-o baltă.
‎Eu, Mathieu și Markus ‎vom căuta un avion la est.
‎Osman și Jakub vor căuta kerosen la est, ‎pe coastă.
‎Jakub ar trebui să vină cu noi. ‎Poate ne trebuie un mecanic.
‎- Bine, dar Osman ia singur kerosenul? ‎- Merg eu cu Osman.
‎De fapt, aș vrea să vii cu noi ‎să luăm semințele.
‎Am învățat ‎că nu poți avea prea mulți piloți.
‎În engleză, să putem participa toți?
‎De ce ne-ar păsa de părerea ta?
‎Discutăm despre cine unde merge.
‎Osman va lua kerosenul.
‎Echipa din avion vom fi eu, ‎Mathieu, Markus, Jakub și Sylvie.
‎Sylvie, dacă pleci, ‎cine va supraveghea ceilalți pasageri?
‎În afară de ambasador.
‎Nimeni nu „supraveghează” pe nimeni.
‎Poate rămân eu?
‎Fără supărare, dnă ambasador, ‎dar o ascultă pe Sylvie.
‎- E liderul lor. ‎- E adevărat.
‎Nu e o idee rea să rămână un pilot aici.
‎- Un pilot de elicopter. ‎- Au și ei dreptate o dată.
‎De acord.
‎Bine, rămân.
‎- Perfect, să mergem. ‎- Nu încă.
‎Până nu ne luăm rămas-bun.
‎În zile precum aceasta,
‎Iisus ne îndeamnă să fim tari.
‎El a zis: „În casa Tatălui Meu,
‎sunt multe încăperi.”
‎Dacă sunt sigur de un lucru,
‎acela e că Zara și Dominik ‎au un loc în Rai.
‎Însă zilele precum aceasta
‎ne fac să ne întrebăm
‎de ce avea nevoie Dumnezeu ‎de ei doi în ceruri.
‎În zile precum aceasta...
‎- Încetează! ‎- Da? De ce?
‎Nu te mai uita la ceas!
‎Îmi cer scuze.
‎Nu ai pic de respect.
‎Asta e clar!
‎Nu vreau să fiu lipsită de respect, ‎dar plecăm în Norvegia peste trei ore.
‎Sunt de acord ‎că a fost o tragedie, fără nicio îndoială.
‎- Ar trebui să jelim, dar trebuie... ‎- Las-o baltă, da?
‎Mă crezi complet lipsită de inimă?
‎Vreau doar să scăpăm cu toții.
‎Condoleanțele mele, Ayaz. Ale tuturor.
‎Nu sunt ei.
‎Sunt doar două trupuri.
‎Spiritele lor au plecat demult.
‎Da, Ayaz.
‎Așa e.
‎Trebuie să trăim...
‎pentru ei.
‎Așadar, haideți să trăim!
‎- Nu-i așa? ‎- Da.
‎Ce pot să fac?
‎Să mergi după kerosen cu Osman, ‎dacă ești de acord.
‎Desigur.
‎Poate găsești un al doilea camion, ‎să aduceți de două ori mai mult kerosen.
‎Bună idee.
‎Decolăm în trei ore.
‎- A fost ciudat, nu-i așa? ‎- Foarte ciudat.
‎- Oare pune ceva la cale? ‎- Nu știu.
‎Dar, în locul Theei, ‎m-aș bucura că nu merg cu el.
‎Ce faci?
‎Gerardo a zis să se mute altcineva aici.
‎Poate tu?
‎Ai nevoie de ceva?
‎Eu…
‎Ți-am luat asta din oraș.
‎Mulțumesc.
‎Altceva?
‎Nu.
‎Adică…
‎Da, încă ceva.
‎Aseară, afară,
‎voiam să-ți spun ceva, dar…
‎Dacă nu ne întoarcem din Norvegia, ‎citește asta.
‎- Explică mai bine decât pot eu. ‎- De ce nu v-ați întoarce?
‎Rușii ar putea decide ‎să ne împuște din senin.
‎O să te întorci.
‎Cred că trebuie.
‎Măcar pentru a te vedea în rolul de DJ.
‎Au murit oameni azi, Marcus.
‎Știu.
‎O mamă și un copil trăiau aici, ‎iar acum sunt în pământ.
‎Desigur.
‎Ines…
‎Nu se simte bine.
‎Ines!
‎Afară, în cinci minute!
‎Asta ai făcut ‎în loc să vii la înmormântare?
‎Mi-ați dus dorul?
‎Am aflat că le-ai spus și soldaților ‎să nu participe.
‎Nu trebuie să pleci?
‎Nu voiam să plec ‎fără să-ți spun să nu creezi probleme.
‎Și eu vreau să evit problemele.
‎Am același țel.
‎„Același țel”?
‎De asta le spui „Căpușele”?
‎Cu cine ai stat de vorbă?
‎Știi cine mai dezumaniza oamenii ‎numindu-i animale?
‎Naziștii.
‎Un ofițer francez ar ști.
‎Nemernicule!
‎Drum bun!
‎Îmi fac griji pentru noi.
‎Sunteți gata?
‎- Ayaz s-a dus... ‎- Nu e timp!
‎Ne ocupăm.
‎Cine a pus-o pe ea șefă?
‎Cum adică, „ciudat”?
‎Nu știu. Zicea ‎că nu se simte bine și că nu vrea să iasă.
‎Apoi l-am văzut brusc afară.
‎Poate și-a dat seama ‎că nu vrea să rateze înmormântarea?
‎Poate.
‎Nu-ți face griji, o să fiu cu ochii pe el.
‎- Te pregătești pentru semințe? ‎- Da.
‎Horst spune ‎că putem fertiliza solul cu coajă de ou.
‎Nu prea mai avem ouă.
‎Atunci, vom găsi altceva.
‎Să zicem că găsim semințele ‎și putem cultiva hrană,
‎dar cum rămâne cu soarele?
‎- Cum adică? ‎- Lom a zis că vom găsi o soluție.
‎Știu că mulți oameni din lume ‎lucrează la asta...
‎- Nu o vom rezolva niciodată. ‎- Cum?
‎Omul de știință canadian, americanul...
‎„Întăresc Centura Van Allen ‎cu arme nucleare?”
‎Habar n-au.
‎- E pseudoștiință, speranțe deșarte. ‎- De unde știi?
‎Știu că nimeni nu știe ce să facă.
‎Bine.
‎- Nu trebuie să fii nepoliticos. ‎- Lucrăm, Laura.
‎Fiți gata!
‎Țintiți!
‎Foc!
‎Fiți gata!
‎- Țintiți! ‎- Foc!
‎Fiți gata!
‎- Țintiți! ‎- Foc!
‎Prezentați arm'!
‎Vă mulțumim, dle colonel, ‎că ne-ați condus azi aici.
‎Nu vom uita sacrificiul dv.
‎Să mergem!
‎Vă mulțumesc și dv., dle ambasador.
‎Poate că Thea nu a văzut importanța
‎de a-l onora pe colonel, ‎dar acești soldați respectă ce ați făcut.
‎Thea era concentrată pe binele comun.
‎Mai cred că era îngrijorată că, ‎dacă se concentra pe moartea colonelului,
‎putea să-i supere pe soldați.
‎Moartea lui a fost un accident.
‎Mă bucur că spui asta.
‎Ar fi fost diferit ‎dacă cineva ar fi ucis un ofițer.
‎Desigur.
‎Asta ar justifica „supărarea”, ‎cum ați spus.
‎Sunt sigur.
‎Unde vrei să ajungi?
‎Nicăieri.
‎E important ‎să cunoaștem regulile înfruntării.
‎Dacă rușii ne-au bombardat, ‎s-ar putea întoarce să termine treaba.
‎- Crezi că... ‎- Nu vă faceți griji.
‎Grupul nostru ne va proteja pe toți,
‎atâta timp cât rămânem împreună.
‎Desigur.
‎Vă mulțumesc încă o dată, domnule.
‎De ce jeepurile merg, dar avioanele ‎au nevoie de kerosen din subteran?
‎Avioanele nu suportă ‎impuritățile cauzate de soare.
‎Se pare că vehiculele le suportă.
‎Dacă găsim un avion, ‎când vei ști dacă zboară?
‎Depinde.
‎Nu vom avea timp.
‎Vei ști ora, ‎doar stai cu ochii lipiți de ceas.
‎- Încetează! ‎- Jakub!
‎Am venit ca să-i ajut ‎pe ceilalți pasageri.
‎Cretinii de la NATO ‎n-au decât să se ducă dracului.
‎Ce e?
‎Nimic.
‎Am rugat-o pe Ines să elibereze ‎camera Zarei și a lui Dominik.
‎Bine.
‎Poate tragem la sorți, ‎să vedem cine o primește.
‎Nu știu, ‎poate le-ar ridica moralul soldaților.
‎Poate ia Ayaz camera lui Lom.
‎Ayaz?
‎Va vrea să se odihnească. ‎Camera Zarei nu e o idee bună.
‎Înțeleg. Camera lui Lom ‎se eliberează acum.
‎Dacă ar fi după mine,
‎l-aș pune pe pasagerul vostru Rik acolo.
‎Sforăie ca un marfar.
‎- Ale cui sunt astea? ‎- Ale unui soldat.
‎Ai făcut un gest minunat.
‎Iertând-o pe Thea. ‎Te respect enorm pentru asta.
‎Avea dreptate.
‎Supraviețuirea grupului ‎necesită alegeri dificile.
‎Motivele ei sunt bune.
‎Și ceilalți?
‎Thea vrea să supraviețuim.
‎Soldații sunt egoiști.
‎Așadar, soldații…
‎E o zicală în mafia turcească, un cod.
‎Cum?
‎Înseamnă: „Toată lumea plătește prețul.”
‎Până la urmă, toți primim ceea ce merităm.
‎Se poate întâmpla devreme
‎sau poate dura mai mult,
‎dar plătim mereu prețul.
‎- Nu sunt bune. ‎- Sunt prea mici?
‎Prea mici să ajungă acolo ‎și să transporte suficiente semințe.
‎- Ai zis că e un aeroport adevărat. ‎- Cele mari au plecat înainte de răsărit.
‎- Unde? ‎- Ce contează?
‎Nu știu. Nu putem să luăm unul ‎și să realimentăm pe parcurs?
‎- Cu ce? ‎- Nu știu. Gândesc cu voce tare.
‎Chiar și cu kerosen de la suprafață,
‎ar dura prea mult ‎și ne-ar ajunge soarele din urmă.
‎Ai o clipă?
‎- Ce e? ‎- Lucrurile tale sunt în camera lui Lom.
‎Gerardo voia să o eliberăm, ‎să nu se irosească.
‎Da, dar nu a spus să te muți tu acolo.
‎Atunci cine, tu?
‎Nu.
‎Am putea s-o împărțim.
‎Ayaz.
‎- De ce Ayaz? ‎- Chiar trebuie să întrebi?
‎- Nu încerc să fiu nesimțit. ‎- Atunci, nu fi.
‎Voiam doar ‎ca oamenii să respecte regulile.
‎- Știu. ‎- Fără reguli, suntem animale.
‎- Și eu nu sunt animal. ‎- Știu și asta.
‎Când mă gândesc la acel băiețel…
‎Aveam verișori de vârsta lui.
‎Da.
‎Atunci, vei înțelege ‎cât de mult va însemna pentru Ayaz
‎să primească puțină bunătate azi.
‎Spune-i când se întoarce.
‎Mulțumesc, Felipe.
‎Pentru puțin.
‎La naiba!
‎E vreun bec?
‎Aici.
‎Minunat!
‎Dacă am merge cu mașina în Norvegia.
‎Care e planul B?
‎Mai e un aeroport de mărimea asta, ‎dar e mai la nord.
‎Putem să ajungem, la limită.
‎Putem zbura până acolo, ‎să economisim timp?
‎N-am reuși fără escală.
‎- Bine. ‎- Să mergem.
‎Măiculiță!
‎Stați!
‎Dacă tot mergem cu mașina, ‎de ce să nu ajungem mai repede?
‎Sunt și chei?
‎Mașină germană, șofer german.
‎Ce? Nu sunt avioane acolo?
‎Bine.
‎Bine, de acord.
‎L-am găsit acolo.
‎- Mergem la alt aeroport. ‎- Bine.
‎E în direcție opusă.
‎Nu ne vom întoarce înainte de răsărit.
‎Mergem în Norvegia?
‎Așa se pare.
‎Dar ne întoarcem în câteva zile.
‎Ăsta e planul.
‎Mie-mi convine.
‎Adu camionul, te rog.
‎Nici aici nu e nimic.
‎Acolo!
‎Du-te!
‎- Un 319, nu? ‎- E cel mai mic, 318.
‎E o problemă?
‎- E mai mare decât mașina asta. ‎- Vorbesc serios.
‎O să smulgem scaunele.
‎- Nu e timp! ‎- O vom face în Norvegia.
‎Să mergem!
‎De ce sunt scările acolo?
‎Poate pentru întreținere.
‎O să arunc o privire.
‎- Cunoști compania? ‎- Un charter local.
‎- Vom putea scoate scaunele? ‎- O să dureze.
‎- O fac eu cât voi pregătiți semințele. ‎- Simți mirosul?
‎Mâncare stricată?
‎Să sperăm.
‎Rahat!
‎La naiba!
‎Era pilot?
‎Pare a fi un fermier.
‎Probabil au auzit știrea ‎și sperau la un zbor.
‎Dar n-a venit nimeni,
‎așa că au încercat să zboare singuri.
‎- Nu. ‎- Ce e?
‎Are un copil în brațe.
‎Stai, Thea!
‎Ești bine?
‎Da.
‎Ce e asta…
‎- Eu și Jakub îi vom îngropa pe toți trei. ‎- „Trei?”
‎E și un copil.
‎Doamne!
‎- Ce e? ‎- Nu vrei să știi.
‎Tu și Markus găsiți un remorcher, ‎să ajungem pe pistă.
‎- Hai să mergem. ‎- Bine.
‎Vă căutam.
‎Am fost să mai luăm pământ.
‎Rik, ne lași puțin singuri?
‎Da, desigur.
‎Care e problema ta?
‎Și nu spune că niciuna.
‎- Niciuna. ‎- Nu e adevărat.
‎- Mă rezum la fapte. ‎- Știu.
‎Iar faptele sunt
‎că te iubesc.
‎Iar tu îl iubești pe Ayaz.
‎Doar sună.
‎Repet, fără kerosen, nu zburăm.
‎Poate s-au rătăcit.
‎Și dacă nu vin?
‎Vor veni.
‎- Rik? ‎- Da?
‎Ai o clipă?
‎Desigur. Ce e?
‎Am ceva să-ți arăt în camera de comandă.
‎Bine.
‎N-o să meargă.
‎E doar un prototip.
‎Nu, adică să trăim și să lucrăm împreună ‎după ceea ce mi-ai spus.
‎Voiam doar să spun...
‎Crezi că știi ce e în sufletul meu,
‎dar cum ai putea?
‎Te-am auzit vorbind cu Ayaz pe hol aseară.
‎Ce am spus?
‎Ai spus că, dacă renunță, ‎nu mai e nimic pentru tine aici.
‎Da.
‎N-aș rezista ‎dacă Ayaz și-ar pierde speranța,
‎dar asta nu înseamnă ‎că-l plac așa cum crezi tu.
‎Nu?
‎Nu, prostule.
‎Pe tine te iubesc.
‎Pe mine?
‎Oameni buni, e o urgență!
‎- Ce e? ‎- Haideți!
‎Bine, Markus și Thea, ajutați-l pe Jakub.
‎Să scoatem capacele de la rezervoare.
‎Avem 15 minute să alimentăm și să pornim.
‎- Unde te duci? ‎- Să iau legătura cu buncărul.
‎Bine. Le spun celorlalți.
‎Mulțumesc.
‎- Era grupul din avion? ‎- Da.
‎Mathieu a zis că pornesc în curând.
‎Ce e?
‎N-am mai bătut palma ‎de când jucam fotbal, în liceu.
‎Ai făcut sport? Sunt surprinsă.
‎Au fost și ei. M-au dat afară.
‎Au terminat?
‎Aproape. Știi că nu cunosc acest sistem.
‎Am învățat un pilot de elicopter ‎să zboare, nu-mi fac griji pentru tine.
‎Mulțumesc. Cum stăm cu timpul?
‎Mai sunt trei minute.
‎Atât de praf erai?
‎Da, nu.
‎Oarecum…
‎Nu trebuie să vorbim despre asta.
‎E în regulă. Nu eram praf.
‎Doar că...
‎uneori leșinam în timpul meciurilor.
‎Așa că mi-au făcut niște analize.
‎Credeau că e anemie sau hipoglicemie.
‎Au aflat că nu mănânc.
‎Înainte de meciuri?
‎Mâncam, dar…
‎Nu mâncam cu adevărat, știi?
‎Nu știam.
‎Cred că ți-a fost greu.
‎Și verișoara mea s-a luptat cu asta.
‎Mă bucur că ești mai bine.
‎Da, sunt.
‎Soarele va răsări în curând.
‎Să le dăm vestea bună?
‎Sunteți gata, în spate?
‎Gata!
‎Totul e în regulă, da?
‎Dacă totul merge bine e-n regulă.
‎Da.
‎Ce dracu'?
‎Stați jos!
‎Stați jos sau vă legăm.
‎- Ce faceți? ‎- Tu ce crezi?
‎Cred că părinții sunt plecați ‎și credeți că puteți da o petrecere.
‎M-am gândit la o petrecere,
‎dar e vorba de un proces ‎pentru uciderea unui ofițer.
‎Poftim?
‎V1.
‎Maiorul Gallo.
‎Terenzio?
‎Credeți că l-am ucis pe Terenzio?
‎Știm că l-ai ucis pe Terenzio.
‎Nu poți nega asta, nu?
‎Nu arată prea bine, Sylvie.
‎Ați înțeles greșit.
‎Subtitrare: Daniela Vereș