ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Один, два, три, чотири…
Танцюй веселіше.
Припини. Два, три, чотири…
Кажу, тряси!
Годі!
Я збилася з ритму.
Співай «Staying Alive», Bee Gees.
Що, як я не люблю диско?
Але ж танцювати любиш?
На останньому занятті чув твою розмову.
Сходимо потанцюємо.
-Зосередься. -Навіщо?
-Оцінки ставлять парам. -Чому не танцюєш?
-Не любиш марокканців? -Ні.
Річ у твоїй сім'ї?
Облиш.
У моєї сім'ї ресторан. Можемо тоді повечеряти?
Найкращий кускус у Брюсселі. З усілякою рибою.
Оцінку ставлять обом, Хамзо.
-Пастілла, таджин, рфіса… -Ну добре.
Підемо вечеряти.
А зараз качай.
-Боже! -От бачиш?
«Заакук?»
«Заалук».
-Найсмачніше, що я їла в житті. -Це й моє улюблене.
Скільки в нас спільного!
Наші батьки емігранти, ми хочемо допомагати хворим.
Говори за себе!
Не люблю бачити тих, кому болить.
Я серйозно!
Інколи аж нудить.
Тоді нащо ставати медсестрою?
З дому можна піти двома способами: завдяки кар'єрі чи шлюбу.
Хлопці, яких мені знаходить тато? Ні.
А яких ти любиш?
Як ти.
Думаєш, один ти знаєш, чого хочеш?
-О ні. -Що?
-Вставай. -Що ти робиш?
Вставай, негайно.
Ти за мною стежив?
Усе гаразд?
І правильно.
Ганьбиш нас у такому закладі.
Я вас не ганьблю.
-Заспокойтеся. -Забери свої брудні руки!
-Мої «брудні руки»? -Ні, не треба.
Пробач.
Мені так шкода.
-Ти доросла… -Закрий рота!
Прошу, тату.
Вибач.
Виходь!
Мені жарко.
Мені теж тут жарко, зайчику.
Вони скоро прийдуть із паяльною лампою, чуєш?
Від них щось чути? Вони знайшли її?
Уже от-от, Заро.
Тримайтеся.
Чув?
«З хвилини на хвилину».
Усе добре.
Вибух?
Так.
Пошукаємо паяльну лампу біля головних воріт.
Який саме вибух?
Бомба. Може, ракета.
-Він сказав «ракета»? -Скажи іншим.
Ракета?
Звідки? Від кого?
У цьому й питання.
Одна ніч на Норвегію. Візьмемо насіння й одразу назад.
-Прийшли? -Ні.
-Що сталося? -Хтось бомбив авіабазу!
Що?
Росіяни?
Три дні тому космонавт замовк.
Відучора замовк їхній бункер.
-Збіг. -Не збіг, координація!
Але нащо нищити наші літаки?
-Я скажу, нащо. Насіння! -У Норвегії?
Учора ми сказали про наш план забрати його, і ось, маємо.
Росіяни хочуть забрати його першими, якщо ще ні.
-Проблема. -Не кричи так.
У нас проблема.
Так, можливо. Але, може, щось просто вибухнуло, правда?
Це не збіг?
-Чи, може, це був землетрус. -Отже, два збіги?
Я маю на увазі, ми нічого точно не знаємо.
-Вона завжди суперечить? -Я погано знаю англійську, але так.
-Хто стріляв ракетою? -Без поняття.
Що зараз робить Сільві?
Шукає інструменти біля головних воріт.
Що нам робити?
Що там у вас?
З паяльною лампою проблема, але група шукає рішення.
-Бережи сили, Заро. -Добре.
Чуєш мене? Бережи сили.
Що ти робиш, мамо?
Рятую нас.
Нам доведеться вибиратися самим.
У ТЕМРЯВУ НОЧІ
І хто б таке з нами зробив?
Полковник не сказав.
Отже, ми знаємо.
Має бути ключ!
«Хто» — проблема на потім.
Зараз слід вмовити матір увімкнути генератори.
-Спека її вб'є. -Вона вб'є всіх нас, якщо не діяти.
-Просити її вбити себе? -Пожертвувати собою.
Хорст зламає замок.
Собою і своїм сином?
Це трагедія,
але вони самі в ній винні.
Ми маємо вмерти через їхні помилки?
Ми тут, щоб рятувати людей, а не вбивати їх.
Куди веде ця труба?
Куди веде труба?
-Виводить вихлоп генератора надвір. -Надвір? Це добре, так?
-Ми на глибині двох кілометрів. -Можна спустити нею провіант?
Або людину на канаті?
Вона вузька, багато поворотів.
Зара з Домініком маленькі!
Якщо вони залізуть у трубу…
-Ти це чула? -Так, ми перевіримо.
Маленький, допоможеш мені?
Іди сюди. Іди, мій хороший.
Іди. Тримай, посвіти мені.
Дай мені лампу.
Не зашкодить мати запасний план.
І ви туди ж?
Ви сказали їм, що час на вирішення проблеми обмежений.
Поглянь, там є щось із інструментів?
Інше є щось?
Це було єдиним.
Ми справді готові пожертвувати матір'ю й дитиною?
Боїтеся турка, який хапав вас за шию.
Гей! Обережніше, сержанте.
Відійди. Потримай. Посвіти мені.
Ну що?
Мамо, обережніше!
Відійди, Домініку.
Що, як вони не послухають?
Ми їх змусимо.
Як? Вони там заперті.
-Я це владнаю. -Нічого не робіть.
Дозвольте я. Ріку?
Я несу ліхтарики, щоб їм було видніше.
Ріку, яка ваша думка?
Не хочу драматизувати, але це питання життя і смерті.
Звісно.
Давай!
Обережно!
Що там таке? Заро? Домініку?
-Відкрили вентиляційний отвір. -Добре. Молодці.
Тепер нам треба туди залізти. Іди сюди.
Давай.
Усе буде добре, чуєш? Усе буде добре.
Ти перший.
Давай. Зачекай.
Якщо це так, треба знайти ближній аеропорт і інший літак.
-Які літаки ти водиш? -C-17, A400M. Літав на кількох кінгах.
Кінги замалі. Для насіння треба місце.
Досі хочеш летіти в Норвегію?
Після нападу в нас нема вибору. Ми залишилися самі.
Що, як росіяни зіб'ють літак або приїдуть сюди, щоб напасти на нас?
Може, нас вб'є не сонце, а спроби тікати від нього,
але летіти треба.
Дзвони Сільві й питай, коли вони повернуться.
Сільві?
-Щось знайшов? -Ні, а ти?
Поки що ні.
Щось знайшов?
Ні.
Посли хочуть, щоб ми обдумали всі варіанти.
Про всяк випадок.
Від плану шкоди не буде.
-Ти на їхньому боці. -Боків немає, Османе.
У НАТО лише одна мета, Османе. Вижити.
Вони повертаються, Заро. Уже недовго.
Іди сюди.
-Без генераторів ми всі засмажимося! -Тихо.
-Посол лише просить… -Я не хочу тебе бачити.
Згинь.
Іди!
Я просив мовчати.
Заради вашого ж блага.
Ці двоє не жартують.
Я знаю…
Але це нічого не міняє.
Мова про загальне благо.
Ви потрібні мені, Османе, ясно?
Можна поговорити про це з ними?
Скоро повернеться Сільві. Вона щось придумає.
Я нічого не знайшов.
-Сільві вбила Теренціо. -Що?
-Ти знав, так? -Що ти, в біса, мелеш?
Вона прикувала його до стовпа за 15 хвилин до цього.
Покажи мені.
Думаєш, я брехун?
Пане полковнику, я не знаю, що ви бачили.
Убивство.
Усі її вчинки були заради нас.
-Упевнений? -Так!
Якщо хочеш покарати її, спершу здолай мене.
Може, ти й не любив армію,
але вона навчила тебе вірності.
Пошукай інструмент, щоб визволити росіянку.
Полізли разом. Ти перший.
-Я не хочу йти першим. -Іди сюди, я за тобою.
А раптом там щось є?
Повір мені, що б там не було, це не так страшно, як залишитися тут.
Я відразу за тобою, добре?
Давай, маленький. Давай, мій хороший.
-З тобою все гаразд? -Може, трохи відпочинемо?
Ні, маленький. Я хочу, щоб ти спробував ще.
Ти зможеш, чуєш?
-Ну що там? -Він спробує ще.
-Давай. -Мій хлопчик.
Домініку, будь мужнім. Ти зможеш.
У тебе вийде!
Я знаю, що ти не підеш, може, щось принести?
Ні, дякую.
Вона сильна, Аязе.
Як і ти.
Сільві й Якуб…
Де вони?
Слушне питання.
Полковнику?
Хто-небудь?
Полковнику? Є хто?
…Боже милосердний… нікому не гинути… шлях до спасіння…
Що це?
Якась релігійна радіостанція досі транслює записи абощо.
Так моторошно.
Минулого тижня теж.
Скоро світанок.
Якщо вони не повернуться, я залишуся назовні.
Краще вмерти від сонця, ніж від рук тих солдатів.
Що?
Феліпе й Ереманс першими звинуватять цивільних.
Чого б це?
Хочуть убити мене, бо я спалила їжу.
Так, але це не твоя провина.
Я знаю. Дякую, Маркусе.
Ні. Я маю на увазі…
-Я хотів сказати… -Я знаю, що ти хотів сказати.
Але знаю й те, що вони нас стратять.
Можливо.
Якщо не повернуться…
Я залишуся назовні з тобою.
Навіщо тобі це?
Полковнику?
Стривай.
Це все.
Нічого не знайшов.
-Треба в місто. -Ні.
Ці не допоможуть.
-Ми не знаємо, чи далеко місто. -26 км.
По незнайомих дорогах. До світанку менше години.
-Вертаймося. 10 хвилин. -Але…
Назад, Сільві.
Скажи, хай сяде в джип.
Треба їхати.
Що, як ми не відчинимо двері?
Ми зможемо.
А якщо ні?
-Не йди проти Лома. -Чому?
Просто не треба!
Будь ласка.
«Моліться, браття, щоб наша жертва стала угодною Богу Всемогутньому.
Нехай Господь прийме жертву на честь і славу свого імені,
а також для блага нашого і всієї його святої церкви.
Боже, відпусти наші гріхи».
Ходімо.
-Вони відчинили двері? -Ні, тому потрібні ви.
-Що відбувається? -Ходімо. Час рятувати людство.
І на тому дякую.
Що?
-Усе добре? -Так, я зможу!
Обіцяю.
Ти зможеш.
Правильно, маленький. Ти все зможеш. Ми спробуємо ще раз, так?
Давай!
Не можна це робити!
-Я й не хочу. -То не робіть. Ще рано!
-Готові? -Пішли.
Почекаємо повернення полковника.
А як він не приїде?
-Треба рятуватися. -Благаю!
-Хорсте? -Не можу зробити зліпок замка.
-Є проблема. -Я знаю!
Цей бункер мав витримати удар часів холодної війни.
-Замки незвичайні. -Хорсте!
Термінова проблема…
Я наказую вам зупинитися!
-Від імені кого? -Я посол, чорт забирай!
Полковник сказав:
«Це військовий об'єкт під військовим керуванням».
Довбані козли ви!
-З дороги! -Ні!
Хорсте, ти як?
Їх треба зупинити.
Назад!
Що ви робите?
Скажи росіянці ввімкнути генератори.
-Цього не буде. -Буде.
Скажи їй ввімкнути генератори.
-Опустіть зброю! -Припиніть це!
Скажи росіянці, як відмовиться, ми розстріляємо ваших.
Не посмієте!
Що там таке?
По кулі за кожну хвилину простою генераторів.
Почнемо з тебе.
Аязе, що там таке?
Аязе!
-Солдати! -Сер?
Аязе, ти цілий?
Усі цілі?
Інес?
Ні!
Чорт!
Що відбувається?
Аязе?
Допоможіть! Він вмирає.
Я сказав, допоможіть!
Ви дихайте, добре?
-Сер! -Дихайте.
Полковнику, чуєте мене? Сер?
Втратив багато крові.
Що вона сказала?
Він помер.
Дякую, Лоро.
Цього б не сталося, якби вони не створили проблему.
Цього б не сталося, якби у вас не було зброї!
-Ми хотіли вирішити проблему. -Проблема досі є.
То що будемо робити?
Це й усе?
Ми скрізь шукали.
Пробач.
Аязе? Ви щось знайшли?
Обійдемося цим.
Хто зі мною?
-Ти допоможеш? -Звісно, Аязе.
Відійди назад, Заро!
Дамо їм час до світанку.
Ще десять хвилин.
Тоді попросимо їх увімкнути генератори.
А з цим як бути? З ним?
Завтра вночі ми поховаємо його.
До біса похорони, я про помсту за нього.
Солдатів без наслідків не вбивають.
Я згодна.
Але тут було не вбивство.
А нещасний випадок.
Не винні ні ви, ні вони.
Нещасний випадок.
Завтра важливий день. Усім треба поспати.
Будь ласка.
Спробую ще раз.
Пам'ятаєш, як ми лізли на пагорб біля дачі дідуся?
То була гора.
Висока гора.
Ми вилазили на самий верх, так?
Так.
Ми мали дещо зробити на середині шляху.
Відпочити.
Зараз ми цим займемося. Відпочинемо.
Я не стомився.
Я знаю, але нам треба поберегти сили.
Аяз відчинить ці двері будь-якої миті, добре?
Давай.
Просунь лом у проміжок.
Усе даремно.
Ні, недаремно!
Зроби це!
Сільві?
Ти мене налякала.
Нічого не виходить.
Поки що ні.
Треба було наполягти їхати в місто.
Яке місто?
Не знаю. Будь-яке.
Ти зробила все, що могла. Як завжди.
Я напартачила.
Усе добре.
Усе добре, ведмежатко.
Усе добре.
Він мені потрібен.
Просто дихай рівно.
Дихай рівно.
Дихай рівно, усе добре.
Усе добре, так краще, правда?
Правда?
Так.
Залиште нас.
Ідіть.
Усі.
Прошу.
Нічого не вийде, так?
Я спробую ще.
Аязе, ти казав мені: «Дякую».
Я хочу сказати те саме тобі.
Я не зміг.
Ти старався.
Старався допомогти нам.
Це значно більше, ніж робила більшість.
Запевняю тебе.
Я ввімкну генератори.
Ні.
Якщо ми помремо, це не зробить ніхто.
Ні, зачекай.
Дякую тобі за все, Аязе.
Зачекай.
Час іще є.
Чекай, Заро.
У нас іще є час.
Не роби цього.
Ні. Заро.
Заро, поговори зі мною.
Благаю, Заро.
Ні.
Чекай.
Час іще є.
Ні!
У казці можна
Покататися на Місяці
Пам-пам-пам
І веселкою промчати
На коні
Пам-пам-пам
Зі слоненям подружитися
І спіймати перо жар-птиці
Оченята закривай
-Треба йти до Аяза. -Він хоче побути сам.
Османе, на скільки там вистачить палива?
До вимкнення — на п'ять-шість годин.
Чорт, нам все одно туди треба.
Як ми туди зайдемо?
Коли сяде сонце, поїдемо в місто й щось знайдемо.
Сільві була права. Треба було їхати в місто раніше.
Завтра пошлемо групу на НПЗ на узбережжі.
-Там може бути потрібне пальне. -Треба оплакати їх.
-Якби ж був час. -Матір і її дитину…
Знаю, Османе.
-І Лома… -Знаю!
Вибачте.
-Османе… -Вибачте.
Навіть із потрібним пальним
куди його заливати, щоб долетіти до сховища,
якщо обидва наші літаки знищені?
Найближчий аеропорт — за кілька годин.
Це наш найкращий шанс знайти літак.
Якщо знайдемо пальне й літак, летимо завтра.
Осман правий.
Куди поспішати?
Лом вважав, наші літаки знищили росіяни через насіння.
Маркус мені сказав.
Що? Вони ж союзники!
Союзники — це добре, коли вистачає на всіх.
Вони візьмуть усе? Умремо з голоду.
Сьогоднішні події ще раз нагадали, що кожен день — це дар.
Завтра не гарантоване.
Це кліше, але зрештою, це правда.
Це попередження: завжди живи на повну.
Шануй щасливі часи і тих, хто зробив їх щасливими.
Не думаю, що це погано — мати трохи віри.
Звісно, якщо вона допомагає.
Дякую за твій дозвіл, Хорсте.
Пробач.
Я козел.
Нарешті ми обоє з чимось згодні.
Учора надворі ти була права.
Дещо не давало мені спокою.
Тобі точно не треба щось принести?
Аязе?
Сьогодні я згадала, на кого ти мені схожий.
У моєму класі був один хлопець.
Упевнений у собі, гарний.
Нічого не боявся.
Що ти робиш?
Офіцер заслуговує на офіцерські похорони.
А не такі, як ці.
Ви обоє маєте знати, що коли ті двері відчинять,
ми проведемо швидкі похорони Зари й Домініка.
-Усі мають прийти. -Їх поховають не біля полковника.
Що?
-Яка різниця? -Солдатів біля цивільних не ховають.
Я образила його.
І себе теж.
Усе тому, що я надто боялася.
Надто боялася постояти за себе.
За свій вибір.
Я вірю в тебе й хочу, щоб ти це знав.
Ти тут найчесніша, найщиріша людина.
І…
Зара це знала.
Тому не здавайся, добре?
Якщо здасися, я не думаю,
що мені тут буде для чого жити.
-Ти бачив відео? -Він сказав, нема часу.
Я думав, це брехня, але я…
Це правда.
Правда.
Я боялася. Я думала, що він втече, якщо зможе.
Тоді ворота б не відчинилися.
Не треба пояснень.
Я знаю, ти хотіла як краще.
Не думаю, що всі тут погодяться.
Що скажеш?
Ноутбуки. Штаб.
Думаєш, Лом сказав іншим?
Я не знаю.
Так чи інакше, це була трагедія.
Але нам із тобою
сьогодні пощастило.
І що тепер?
Що робити тепер?
Феліпе?
Завтра вночі,
коли ми поїдемо в місто,
я знищу те відео.
Дякую. Я не звикла, щоб про мене піклувалися.
Нема за що.
Ми всі живі завдяки твоїм умінням пілота.
І цього тижня досить кровопролиття.
Ми скажемо іншим?
Час розплати!
У ТЕМРЯВУ НОЧІ
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова