EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
En, två, tre, fyra…
Ut och dansa på dansgolvet
Sluta. Två, tre, fyra…
Jag sa skaka, skaka!
Sluta!
Jag tappade rytmen.
Använd "Staying Alive" av Bee Gees.
Jag kanske inte gillar disco?
Du gillar väl att dansa?
Jag hörde dig prata med Coline och Bianca.
Vi borde dansa.
-Vi borde fokusera. -Va?
-Betyget är gemensamt. -Inte dansa?
-Gillar du inte marockaner? -Nej.
Din familj då?
Kom igen.
Min familj äger en restaurang. Ska vi äta middag?
Bryssels bästa couscous. Med alla typer av fisk.
Det är ett partnerbetyg, Hamza.
-Pastilla, tajine, rfissa. -Okej.
Vi äter middag.
Tryck nu!
-Herregud! -Ser du?
"Zaacook?"
Zaa'louk.
-Det bästa jag har ätit. -Det är min favorit också.
Ännu en sak gemensamt!
Våra föräldrar är invandrare och vi vill hjälpa sjuka.
Tala för dig själv!
Att se människor i smärta stressar mig.
Jag är seriös!
-Ibland blir jag illamående. -Varför då bli sjuksköterska?
Det finns två sätt att lämna hemmet, karriär eller äktenskap.
Jag gillar inte dem som min far hittar.
Hur är din typ då?
Du.
Är du den enda som vet vad du vill?
-Åh, nej. -Vad?
-Upp. -Vad sysslar du med?
Upp med dig.
Följde du efter mig?
Är allt bra?
Tur att jag gjorde det. Att skämma ut oss här.
Det gör jag inte.
-Lugn. -Bort med dina smutsiga tassar!
-Mina "smutsiga tassar"? -Sluta.
Förlåt.
Jag är så ledsen.
-Du är vuxen… -Tyst!
Snälla, pappa.
Förlåt.
Ut härifrån!
Jag är varm.
Det är varmt här ute också.
De kommer snart tillbaka med skärbrännaren.
Har du hört av dem? Hittade de den?
När som helst nu, Zara.
Håll ut.
Hörde du det?
"När som helst nu."
Det är okej.
En explosion?
Bekräfta.
Vi ska söka en skärbrännare vid ingången.
Vad för explosion?
En bomb. Kanske en missil.
-Sa han "missil?" -Säg till de andra.
En missil?
Varifrån? Av vem?
Det är frågan.
En natt för att nå Norge. Vi hämtar fröna och flyger tillbaka.
-Är de här? -Nej.
-Problem? -Nån bombade flygbasen!
Va?
Ryssarna?
Kosmonauterna har avbrutit radiokontakten.
I går slutade deras bunker att svara.
-En slump. -Inte en slump, koordination!
Varför förstöra våra plan?
-Jag ska berätta varför, fröna! -I Norge?
Igår berättade vi om våra planer, då hände det här.
Ryssarna vill ta dem, om de inte redan har gjort det.
-Det är ett problem. -Sänk rösten.
Ett jävla problem.
Ja, det är möjligt. Men det är också möjligt att nåt exploderade.
Är det inte en slump?
-Eller en jordbävning. -Två sammanträffanden?
Vi vet inget säkert.
-Är hon alltid sån? -Jag kan inte följa engelskan, men ja.
-Vem skickade missilen? -Ingen aning.
Vad gör Sylvie nu?
Letar efter verktyg vid huvudporten.
Vad ska vi göra?
Vad händer?
Det är problem med skärbrännaren men de letar efter en lösning.
-Spara på krafterna, Zara. -Okej.
Hör du mig? Spara på krafterna.
Vad gör du, mamma?
Räddar oss.
Vi måste rädda oss själva.
Och vem skulle göra så mot oss?
Översten sa inte.
Så vi vet.
Måste finnas en nyckel!
"Vem" är ett senare problem.
Vi måste få mamman att sätta på generatorerna.
-Värmen dödar henne. -Den dödar oss alla annars.
-Ber vi henne att ta livet av sig? -Offra sig själv.
Horst dyrkar låset.
Hon och hennes son?
Det är en tragedi,
men en som de orsakade själva.
Ska vi dö för deras misstag?
Vi är här för att rädda folk, inte döda dem.
Vart leder röret?
Vart går rören?
-De leder ut generatorångorna. "Ut?" Det är väl bra?
-Vi är två kilometer under jorden. -Kan vi skicka mat?
Eller någon med rep?
Det är smalt med många svängar.
Zara och Dominik är små!
Om de kan rymmas i röret…
-Hörde du det? -Ja, vi ska kolla.
Kan du hjälpa mig?
Kom och hjälp mig.
Håll den här åt mig.
Jag tar den här.
En reservplan vore nog bra.
Du också?
Du sa att deras tid att lösa detta var begränsad.
Finns det en skruvmejsel här?
Finns det en till?
Den är den enda.
Är vi redo att offra en mor och ett barn?
Du är rädd för turken som tog tag i dig.
Var försiktig, sergeant.
Undan. Håll den här åt mig.
Hur går det?
Var försiktig, mamma!
Håll dig undan, Dominik.
Tänk om de vägrar lyssna?
-Då tvingar vi dem. -Hur då? De är inlåsta där.
-Låt mig sköta det. -Gör ingenting.
Låt mig. Rik?
Jag hämtar ficklampor så att de kan se.
Rik, kan vi få din åsikt?
Jag är inte dramatisk, men det handlar om liv eller död.
Såklart.
Kom igen!
Vad pågår där inne? Zara? Dominik?
-Vi har öppnat ventilen. -Bra jobbat. Bra gjort.
Vi måste in där nu. Kom hit.
Kom nu.
Allt blir bra, okej?
Du först.
Kom igen. Okej, vänta.
Om det är sant måste vi hitta en ny flygplats och ett plan.
-Vilket flygplan flyger du? -C-17, A400M. Jag har flugit några Kings.
Vi behöver stort lastutrymme för fröna.
Vill du till Norge efter det här?
Efter attacken har vi inget val. Vi är på egen hand.
Tänk om ryssarna skjuter ner planet eller kommer hit för att attackera oss?
Om solen inte dödar oss, kan vi försöka undvika det,
men vi måste åka.
Ring Sylvie och fråga när de är tillbaka.
Sylvie?
-Hittar du nåt? -Nej, har ni?
Inte ännu.
Hittat nåt?
Nej.
Ambassadörerna vill bara att vi överväger alla alternativ.
För säkerhets skull.
Det skadar inte att ha en plan.
-Du är på deras sida. -Det finns inga sidor.
Nato har bara ett mål, Osman. Överlevnad.
De kommer tillbaka. Det dröjer inte länge nu.
Kom hit.
-Utan generatorerna smälter vi alla! -Tyst.
-Ambassadören frågar bara… -Jag vill inte se dig.
Försvinn.
Gå!
Jag sa åt dig att vara tyst.
Det är för ditt eget bästa.
De skojar inte.
Jag vet…
Men det förändrar ingenting.
Det handlar om allas bästa.
Jag behöver dig, Osman.
Kan vi diskutera det med dem?
Sylvie är snart tillbaka. Hon hittar ett sätt.
Jag har inte hittat nåt.
-Sylvie mördade Terenzio. -Vad?
-Du visste väl det? -Vad fan pratar du om?
Hon kedjade honom till stolpen 15 minuter före det här.
Visa mig.
Kallar du mig lögnare?
Jag vet inte vad du tror att du såg, överste.
Mord.
Hon gjorde det för oss alla.
-Är du säker? -Ja!
Du får gå genom mig om du vill straffa henne.
Du kanske hatade militären,
men den lärde dig lojalitet.
Hitta ett verktyg för att befria ryssarna.
Vi klättrar upp dit. Du först.
-Jag vill inte gå först. -Jag är bakom dig.
Tänk om det finns nåt där?
Vad som än finns där är mycket mindre läskigt än att stanna här.
Jag är bakom dig, okej?
Kom igen, älskling. Kom igen!
-Är du okej? -Vi kanske kan vila.
Nej, älskling. Du måste försöka igen.
Du klarar det här.
-Hur går det? -Han försöker igen.
-Kom igen. -Duktig pojke.
Dominik, var modig. Du klarar det.
Du klarar det!
Jag vet att du inte kan gå, vill du ha nåt?
Nej tack.
Hon är tuff, Ayaz.
Du med.
Sylvie och Jakub…
Var är de?
Bra fråga.
Överste?
Någon?
Överste? Någon?
…nådefull Gud… ingen ska förgås… …till frälsning…
Vad var det?
En religiös radiostation som fortfarande spelar inspelningar.
-Så läskigt. -Det hände förra veckan också.
Dagsljus snart.
Om de inte kommer, stannar jag här.
Jag dör hellre av solen än dödas av soldaterna.
Vad?
Felipe och Heremans kommer att skylla civila för detta.
Varför det?
De vill döda mig för jag brände maten.
Det är inte ditt fel.
Ja, jag vet. Tack, Markus.
Nej. Jag menar…
-Vad jag försökte säga… -Jag vet.
Jag vet också att de avrättar oss.
Kanske.
Om de inte kommer…
Då stannar jag här hos dig.
Varför gör du det?
Överste?
Vänta.
Var det allt?
Jag hittade ingenting.
-Vi borde åka till stan. -Nej.
-De kanske inte funkar. -Det kan vara långt.
26 km.
På vägar som vi inte känner till. Gryning om en timme.
Tillbaka. Tio minuter. Åk tillbaka!
Säg åt henne att gå in i Jeepen.
Vi måste sticka.
Tänk om vi inte kan öppna dörren?
Det kommer att funka.
Om inte?
-Gå inte emot Lom. -Varför?
Gör det bara inte!
Snälla.
"Be, bröder, att vårt offer är acceptabelt för Gud, den allsmäktige.
Må Herren ta emot offret för hans lov och ära,
för vårt bästa och hans heliga kyrka.
Herre, rena oss från synd."
Nu går vi.
-Öppnade de dörren? -Nej, jag behöver dig.
-Vad är det? -Kom. Dags att rädda mänskligheten.
Tack för inget.
Vad?
-Är allt bra? -Ja, jag klarar det!
Jag lovar.
Du kan göra det.
Just det. Du klarar det. Vi försöker igen, okej?
Kom igen!
Du kan inte göra så!
-Jag vill inte. -Gör det inte då. Inte än!
-Klar? -Nu åker vi.
Vi väntar tills översten återvänder.
Och om han inte kommer?
-Vi måste rädda oss själva. -Snälla!
-Horst? -Jag kan inte göra en form av låset!
-Det är ett problem. -Jag vet!
Bunkern kunde motstå anfall i kalla kriget.
-Låsen är inte vanliga. -Horst!
Ett annat problem…
-Jag befaller er att stanna! -Med vilken befogenhet?
-Jag är ambassadör! -Du hörde översten,
en militäranläggning under militärbefäl.
Era våffelätande rövhål!
-Ur vägen! -Nej!
Horst, är du okej?
Vi måste stoppa dem.
Håll er undan!
Vad sysslar du med?
Ryssen ska sätta på generatorerna.
-Det kommer inte att hända. -Jo.
Säg åt henne att sätta på generatorerna.
-Släpp vapnet! -Sluta!
Säg till ryssen att om hon vägrar, skjuter vi.
Nej!
Vad händer?
En kula för varje minut generatorerna är av.
-Vi börjar med dig. -Ayaz, vad händer?
Ayaz!
-Soldater! -Sir?
Ayaz, är du okej?
Är alla okej?
Ines?
Nej!
Fan.
Vad händer?
Ayaz?
Hjälp honom! Han dör.
Jag sa, hjälp honom!
Fortsätt andas, okej?
-Sir! -Fortsätt andas.
Överste, hör du mig? Sir?
Han förlorade blod.
Vad sa hon?
Han är död.
Tack, Laura.
De skapade problemet.
Det hade inte hänt om ni inte hade vapen!
-Vi försökte lösa problemet. -Problemet är kvar.
Vad ska vi göra?
Är det allt?
Vi sökte överallt.
Jag är ledsen.
Ayaz? Hittade du nåt?
Vi får det att fungera. Vem hjälper mig?
-Kan du hjälpa mig? -Självklart.
Undan, Zara!
Vi ger dem till gryningen.
Tio minuter till.
Sen ber vi dem att sätta på generatorerna.
Det här då? Han?
I morgon kväll begraver vi honom.
Jag pratar om att hämnas.
Man dödar inte en soldat utan konsekvenser.
Jag håller med.
Det var inte det som hände.
Det var en olycka.
Inte ditt fel eller deras.
Bara en olycka.
Vi har en stor dag imorgon. Alla behöver sova.
Snälla.
Jag försöker igen.
Minns du kullen vi klättrade på vid morfars datja?
Det var ett berg.
Ja, ett brant berg.
Och vi kom till toppen, eller hur?
Ja.
Vi var tvungna att göra nåt halvvägs.
Vi måste vila.
Vila, exakt. Det är vad vi måste göra nu.
Jag är okej.
Jag vet att du är det, men vi måste spara på krafterna.
Ayaz öppnar dörren när som helst nu.
Kom igen.
Lägg kofoten i springan.
Det här är värdelöst.
Nej!
Gör det nu!
Sylvie?
Du skrämde mig.
Det funkar inte.
Inte ännu.
Vi borde ha åkt till staden.
Vilken stad?
Jag vet inte. En stad.
Du gjorde ditt bästa. Det gör du alltid.
Jag gjorde fel.
Det är okej.
Jag behöver den.
Stadiga andetag.
Stilla andetag.
Stadiga andetag.
Det är bättre.
Visst är det?
Ja.
Lämna oss.
Gå nu.
Allihop.
Snälla.
Det funkar inte, va?
Jag ska försöka igen.
Ayaz, du sa "Tack."
Jag vill säga samma sak till dig.
Jag misslyckades.
Du försökte.
Du försökte hjälpa oss.
Det är mycket mer än de flesta gör.
Jag kan försäkra dig.
Jag ska starta generatorerna.
Nej.
Om vi dör kan ingen göra det.
Nej, vänta.
Tack för allt, Ayaz.
Vänta lite.
Det finns fortfarande tid.
Vänta, Zara.
Vi har fortfarande tid.
Gör det inte.
Nej. Zara.
Zara, prata med mig.
Snälla, Zara.
Nej.
Vänta lite.
Det finns fortfarande tid.
Nej!
I en saga
Kan du rida på månen
Pom-pom-pom
Och rida på en häst
Över regnbågen
Pom-pom-pom
Och bli vänner
Med en liten ren
Trötta leksaker…
-Vi borde gå till Ayaz. -Han vill vara ensam.
Osman, hur länge håller bränslet?
Innan den stängdes av, fem-sex timmar.
Fan, vi måste ta oss in.
Hur ska vi ta oss in?
När solen går ner ska vi åka till staden och hitta nåt.
Sylvie hade rätt. Vi borde ha åkt till staden.
I morgon skickar vi ett team till raffinaderiet.
-De kan ha bränsle. -Vi måste sörja.
-Jag önskar vi hade tid. -En mor och hennes barn…
Jag vet, Osman.
-Och Lom… -Jag vet!
Förlåt.
-Osman… -Förlåt.
Även om vi hittar rätt bränsle,
hur använder vi det för att komma till frövalvet,
om båda våra plan är förstörda?
Den närmaste flygplatsen är några timmar bort.
Det är vår bästa chans att hitta ett plan.
Om vi hittar bränsle och ett plan, åker vi i morgon.
Osman har rätt.
Varför så bråttom?
Lom trodde att ryssarna förstörde planen på grund av fröna.
Markus sa det.
Allierade är trevliga när det räcker till alla.
Om de tar allt så svälter vi.
Idag var en ny påminnelse om att varje dag är en gåva.
Morgondagen är inte garanterad.
Det är en kliché, men i slutändan är det sant.
En varning att aldrig hålla tillbaka i livet.
Och för att fira de lyckliga stunderna och de som gjorde dem lyckliga.
Jag tycker inte att det är fel att ha lite tro.
Visst, om det hjälper.
Tack för ditt tillstånd, Horst.
Jag är ledsen.
Jag är en skitstövel.
Äntligen, nåt vi kan enas om.
Du hade rätt igår.
Jag tänkte på en sak.
Kan jag hämta nåt till dig?
Ayaz?
Ikväll kom jag ihåg vem du påminner mig om.
Det var en kille i min klass.
Han var självsäker och snygg.
Inte rädd för nåt.
Vad sysslar du med?
En militär förtjänar en militärbegravning.
Inte så här.
Ni borde båda veta att när de öppnar dörren,
ska vi ha en snabb begravning för Zara och Dominik.
-Vi borde alla vara med. -De begravs inte nära översten.
Vad?
-Vad gör det för skillnad? -Man begraver inte soldater vid civila.
Jag sårade honom.
Och jag sårade mig själv.
För att jag var för rädd.
För rädd för att stå upp för mig själv.
För mina val.
Jag tror på dig och du ska veta det.
Du är den mest ärliga uppriktiga personen här.
Och…
Zara visste det.
Så ge inte upp, okej?
För då är jag inte säker på
att det finns nåt kvar för mig här.
-Såg du filmen? -Han sa att det inte fanns tid.
Jag trodde att det var skitsnack, men…
Det är sant.
Jag var rädd. Jag trodde han skulle sticka om han kunde.
Då hade porten inte öppnats.
Du behöver inte förklara.
Jag vet att du menade väl.
Jag tror inte att alla håller med.
Vad tror du?
Bärbara datorer. Kontrollrum.
Berättade Lom för de andra?
Jag vet inte.
Det som hände var tragiskt.
Men du och jag,
vi hade tur ikväll.
Vad händer nu?
Vad ska vi göra nu?
Felipe?
Imorgon kväll, när vi åker till stan,
förstör jag filmen.
Tack. Jag är inte van vid att bli omhändertagen.
Det är det minsta jag kan göra.
Vi är vid liv tack vare din pilotkunskap.
Det har varit nog med blodspillan.
Ska vi berätta för de andra?
Vi får vår hämnd.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis