PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Tady nemůžeme. - Proč ne?
„Proč ne?“
Odepřeš mi poslední přání před smrtí?
Ne. A už to neříkej, nebo fakt umřeš.
Slyšíš?
Sakra!
LETIŠTĚ BRUSEL
- Nemusíte... - To není problém.
- Tady se neparkuje, pane. - Jsem tu úředně.
Jsi tam ještě? Haló?
Ale odlet je za 30 minut.
Brána už je zavřená.
O tom já nerozhoduju.
Jasně, jen děláte svou práci.
Já se neopozdila, slečno.
Stále cestujete s panem Martensem?
Ne.
Nepotřebuje novou rezervaci?
Ne.
To se stává, ne?
Vážně?
„To se stává,“ jo?
Podívám se, co se dá dělat.
- Hele, musíte do fronty... - Pardon.
Potřebuju něco předat kamarádovi, než odletí.
Dál můžou jen cestující s letenkami.
Je to záležitost NATO.
To je možné.
Ale musíte mít doprovod letištní ostrahy.
Jinak se tam smí jen s letenkou.
Debile zasranej.
Dobrý večer.
- Vy jste Ines? - Ano.
- Sleduju váš Instagram. - Fajn.
- Do Moskvy? - Ano.
- Jako diskžokej? - Ne, jen se ukázat.
- Příjemný let. - Díky.
Let 21 do Moskvy.
Můžete tam přestoupit na spoj ve 20:20 místního času.
Mám jen první třídu, ale nebudu vám ji účtovat.
Děkuji.
- Chci na západ. - Na západ?
Londýn, Dublin, New York...
- New York za dvě hodiny? - New York, fajn.
Dobrá. Znáte datum návratu?
Nechci zpáteční. Jen tam.
Mám jen business class na letiště JFK.
- Za 4 235 eur. - Beru.
To jsi vážně řekla?
To je přece nesmysl.
Tak jo. Ne!
- S dovolením. - Sophie.
S dovolením.
Jsi v pořádku?
Sophie.
S dovolením.
Nejdřív se snad nastupuje do první třídy.
Sophie.
- Sophie, prober se! - Jo.
Přistaneme všichni zároveň.
Sophie, sakra! Sophie!
- Sophie! - Je vám něco?
Kamarádka v New Yorku. Začala se dusit a omdlela.
- Ale já nic nevidím. - Já nevím!
Musím zavolat, ale komu?
Komu mám volat?
Někomu, komu to není fuk.
- Jsi v pořádku? - Asi zkažené jídlo.
Jdu do lékárny, tady nic není.
Jasně.
A seženu někoho, kdo nám pomůže připravit letadlo.
Neber aspirin.
Škodí děťátku.
- Já nejsem těhotná. - Kdepak.
Já mám tři děti.
A ty celá záříš.
Je to ranní nevolnost.
Je půlnoc.
Je Mathieuovo?
- Jak tě to napadlo? - V Helsinkách byl u tebe na pokoji.
Ví to Mathieu?
Řeknu mu to v Moskvě.
- Vítejte na palubě. - Dobrý večer.
- Jak se máš? - Dobře.
Letím do Moskvy na operaci.
Tak jsi tady správně.
Co to má znamenat?
Co se děje?
Jsou mrtví?
Je to tady.
V pořádku.
- Vytápění kabiny. - V pořádku.
- Přístroje. - Ano, kapitáne.
- Výškoměry: dva devět devět dva. - V pořádku.
Dvakrát.
Třikrát.
Jsem tu správně na Bora Bora? Ahoj, kluci.
Mechanik s donáškou.
- Dík. - Jez. Já to obejdu.
- Co jsem dlužný? - Nic. Vím, kolik bere kopilot.
Třeba to vypadlo. Nebo to byl vtip.
Je fakt, že má ráda černý humor.
- Promiňte. - Co?
Není vám horko? Protože...
Co je vám do toho?
Vůbec nic.
Jen vypadáte, že je vám horko.
Létám nerad.
- Prosím vás, máte šampaňské? - Jistě, moment.
To má být první třída?
Jdeš s námi domů?
Děcko počmáralo sedadlo. Dvě minuty.
Z cesty! Pohyb!
Propána.
Z cesty!
Ustupte!
Rychle!
Pohyb!
Hej!
Ne, počkejte!
Co se děje?
Otevřete!
- Chci vám pomoct. - Je ozbrojený.
Zavřete!
Zavřít dveře!
Jinak je po tobě. Zavři!
Sednout!
- Ať jsme odsud okamžitě pryč. - Klid. Dobrá.
Poslyš.
Když neodletíme, zabije nás východ slunce.
Chápeš?
Voláme policii!
Co to bylo?
Střelba.
Utečeme!
Do prdele! Kurva...
- Ven, rychle! - Běžte.
Musíme letět, chápeš?
- Než vyjde slunce. - Nemůžu.
- Děláš si srandu? - Sám to neuřídím.
- Jeden pilot stačí. - Řídicí páka.
Směruje letadlo.
Bez levé ruky to neuřídím.
- Kde je druhý pilot? - Nevím.
Debile!
Pozor! Je tu nějaký pilot?
Potřebujeme pilota. Jde o život!
Když neodletíme, všichni umřeme.
- Letadla ne. Vrtulníky. - Tak pojď.
Nemusíte.
Pohyb!
Rychle!
Kde je policie?
Nevím. Když je jich třeba, nejsou tam.
- Co to dělají? - Nemám tušení.
- Letadlo se pohybuje. Pásy! - Co je?
Odlétáme?
Nevím, ale pohybujeme se. Pásy.
- Pásy. - Kde je policie?
- Pásy. - Odlétáme?
Nevím. Prosím, seďte.
Pás, pane.
Bude to dobré. Zapněte si pásy.
Ještě se to dá odvolat.
Tamhle můžu zastavit.
Žádné odvolávání. Oznam věži, že letíme.
Nemůžu jen tak odletět.
Ne? Tak ji sejmu.
Kvůli mně to nedělejte.
Myslím to vážně, kvůli mně ne.
Volej!
Řídicí věž, BE Airways 21.
Žádám o povolení ke startu z dráhy 25 vpravo.
Řídicí věži, slyšíte mě?
Slyšíte mě?
- Nic neslyším. - No a co? Jedem!
Palubní personál, příprava na odlet.
Všichni zůstaňte sedět.
Děkuji.
Víc plynu.
Maximum.
Kam letíme?
Na západ. Letíme na západ.
Chápete, že to nedává smysl?
Ano, já vím.
„Sluneční světlo nás zabije.“
Zní to jako kravina, ale já nejsem blázen.
Jsem důstojník NATO!
To vidím, majore. Taky jsem sloužila.
Jmenuju se Sylvie.
A tohle je...
První důstojník Douek. Říkejte mi Mathieu.
Mathieu. Fajn.
A vy? Jak se jmenujete?
Major Gallo. Terenzio Gallo.
- Poslední dva. - Jo.
- Taky nemám internet. - Možná ho vypnul ten terorista.
- Možná. - Souvisí to s mojí kamarádkou?
V New Yorku?
Nevím. Tady únos a tam nějaký plynový útok.
Možná vás budu potřebovat.
- Prosím vás. - Posaďte se.
VEDLE MĚ SEDÍ TERORISTA!
Nic neslyším.
Prý je tu ještě jeden terorista.
- Co uděláme? - Musíme se bránit.
- To vám řekli v NATO? - Zaslechl jsem to tam.
A říkali, co tu sluneční smrt způsobuje?
Říkali jen, že to začne tam, kde je den.
A začalo to v Asii a Americe před naším odletem.
Tam to začalo.
A teď?
Teď slunce obíhá svět a zabíjí všechno...
co má v cestě.
Majore, musíme mu najít doktora.
Jinak se nikam nedostaneme.
Nikam se nedostaneme.
Běž dozadu.
Budu tě krýt.
- Co s tím kafem? - Chrstneme mu ho do očí.
Mathieu potřebuje doktora.
- On ho postřelil? - Ano, do ruky.
Pojďme najít doktora.
Říkali, proč se to děje?
Ne, ale kdokoli na zemi ti teď zaručeně řekne,
že by si to s námi rád vyměnil.
Kdyby fungovalo rádio.
Ta střela musela trefit avioniku.
Sprav to. A uslyšíš pravdu.
To nejde.
K avionice je přístup jen zvenčí.
Mohli bychom přistát a opravit to.
- Máme na palubě mechanika. - Ty mě neposloucháš?
Když nepoletíme rychle, je po nás.
Nechápeš?
Je to velmi důležité. Je tady lékař?
Nejsem doktorka, ale ošetřovatelka.
- Tak pojďte. - Můžu nějak pomoct?
Řekněte nám, co se děje.
- Máme právo to vědět. - To ano.
Pilot vám to brzy vysvětlí.
Měl jsi palivo na let do Moskvy.
Jak je to z Bruselu daleko?
Tisíc dvě stě šestnáct námořních mil.
Kam s tím doletíme směrem na západ?
To musím spočítat.
- Tak dělej. - Dobrá.
Spočítám to, slibuju.
To je náš cíl. Co nejdál na západ.
Posaďte se.
A ty sem.
Ukažte mi ruku.
Takže máme plán?
Dobře, máme plán.
A žádný fóry.
Když uvidím dole města,
a ne oceán, poznám, že letíme na východ.
Platí.
Ale musíte pro mě něco udělat, Terenzio.
Co?
O tom slunci pasažérům říkat nemusíme.
Propukla by panika.
Musíme spolupracovat, Terenzio.
Vy a já.
- Tak co jim mám říct? - Nic...
Já to zvládnu.
Jak?
Dámy a pánové, hovoří k vám pilot.
Situaci máme pod kontrolou a všechno dobře dopadne.
Ten... pán žádá o změnu cílového letiště...
Ne, máme letět do Moskvy.
Jakmile mu vyhovíme,
budeme pokračovat do Moskvy.
Omlouvám se vám...
za způsobené nepříjemnosti.
Já bych slovo „pán“ nepoužila.
Nejdůležitější je bezpečné řízení letadla.
Dejte mi ruku.
Nemůžu řídit, když on bude řádit nebo pasažéři panikařit.
A co BIKF?
Island?
Je to asi 1 800 kilometrů.
- Fajn. - Už jsem u rány.
Zbylo by nám palivo na 1 000 kilometrů
a úřady by měly čas poslat za námi stíhačky.
Nevolali jsme o pomoc.
Ale jsme dopravní tryskáč,
který vzlétl bez povolení a nereaguje na komunikaci.
Přiletí, to mi věřte.
V lékárničce není šití.
A co kauterizace?
Kauterizace?
Spálit tkáň, zastavit krvácení.
Potřebuju něco kovového a způsob, jak to rozžhavit.
V první třídě mají nože, ne? Pravé nože.
Něco zkusit musíme.
- Chceme mluvit s kapitánem. - Kam letíme?
Snažte se zachovat klid.
Co je se sluncem?
Co to povídáš?
Slyšel jsem přes dveře něco o slunci.
To jsi špatně rozuměl.
Připravte se. Tři, dva, jedna.
Dýchejte.
Podejte mi nůž.
Držte ho za ruku.
Na vašem místě bych zavřela oči.
Poslouchejte.
Máme letenku do Moskvy.
Syna tam zítra mají operovat.
Nebojím se toho vašeho kvéru...
- Usaď se, mamko. - Pane.
- Mami, ne. - Počkej.
V letadle je víc lidí, než máš nábojů.
Na tebe a toho kripla mi stačí.
Neposlouchejte ho.
Ty sráči, pojď sem!
Mathieu.
Mělo by to omezit infekci,
aspoň na pár hodin.
Díky.
Bolí to?
Je to lepší.
To ten lidokain. Víc ho bohužel nemáme.
Měl byste si dát drink.
Potřebuju čistou hlavu.
Já jsem před odletem vypila láhev vodky.
Tady člověk úžasně vystřízliví.
Nevím, kde začít. Jsem v absurdní situaci.
Naše letadlo unesl nějaký italský partyzán.
Je dost divnej.
Takže...
Nemůžu streamovat, protože nejde internet.
Navíc mi zmršili letenku a sedím v turistické třídě.
- Prosím vás. - Ano?
Jak dlouho už nejde wi-fi?
Celý týden. Měli to opravit po návratu z Moskvy.
Omluvte mě.
- Všechno v pořádku? - Ano.
Vím, jak je to s tím sluncem.
Vážně?
- Ví to pilot? - Ano, ale nevěří tomu.
Není to pravda, že ne?
Nevím, a vy?
Létáte s vrtulníkem?
Létala jsem.
Byla jsem u letectva. Vyrazili mě.
Přistání. To je jediné, s čím potřebuju pomoct.
A zvládneme to?
Bez rádia? Bez povolení?
Navedou nás světelnými signály. To se nacvičuje.
- Fajn. - My si to taky nacvičíme.
- Co se děje? - Podívám se.
Ne, počkejte.
Pomozte mi.
- Co mu je? - Já to věděl.
Biologické zbraně.
- Odveďte ho na záchod. - Bez dotyku.
Pomozte mi.
- Jdeme. - Hej.
Aha.
- Zbraně se zmocnil pasažér. - Zpátky!
Hlídejte kontrolky.
Vrať mi to.
- Já vás zachraňuju. - Nemluvil jste pravdu.
Zamkněte ho na záchodě.
- Hned. - Běž do prdele.
- Klid. - Počítám do jedné.
Prosím vás, myslete aspoň na sebe.
Prosím vás. Ano?
- Poslechněte ho. - Dělej!
Pojďte sem, pane.
Prosím.
Vy jste taky neříkal pravdu.
Měl jsem pro to dobrý důvod.
Ten chlap je mimo.
To není pravda!
Kam letíme?
Chtěl na západ, tak letíme na Island.
Proč to prostě neotočíme?
Protože jakmile přistaneme,
převezme ho policie a tím to skončí.
Říkal, že slunce zabíjí.
- Slunce? - A vy jste souhlasil.
To jen kvůli němu.
Kdybych nevyhověl jeho psychóze, těžko říct, co by udělal.
Hovno! Říkám pravdu.
A to je pravda.
Celá pravda.
A jménem aerolinek BE
se chci každému z vás omluvit.
Hlavně už nelžete.
Platí?
Platí.
Díky.
Díky všem, že jste to tak skvěle zvládli.
- Běž. - Co to sakra...
Dám vám brzy vědět.
Věž Reykjavík, BE Airways 21. Žádám o vektor pro přistání.
Rádio nefunguje.
Stíhačky taky nikde.
Nastavte brzdu.
Klapky na jedničku.
- Klapky na dvojku. - Klapky na dvojku.
Vysunout podvozek.
Podvozek vysunut.
Nastavit.
Nastaveno.
Světlo.
Věž Reykjavík.
Slyšíte mě?
Když se neozvou, začneme přeletem.
Dýchejte. Kde to bolí?
- Tady? - Ano.
- Dostane se na sedadlo? - Těžko.
- Už víme, o co jde? - Vypadá to na žaludek, ale těžko říct.
Klid, brzy přistaneme.
Neumí tu někdo arabsky? On asi mluví arabsky.
Umí tu někdo arabsky?
Umí někdo arabsky?
- Já. - Pojďte sem, prosím.
Potřebujeme překlad.
- Světla! - To je Island. Island!
Budu signalizovat nouzi náklonem při průletu kolem věže.
Věž Reykjavík, BE Airways 21.
Nouzová signalizace přeletem. Jsme...
Co to bylo?
Ti lidé chtěli ven.
To nepůjde.
Není kde přistát.
Musíme zpátky.
Viděl jste to?
Co je to?
Že by měl major pravdu?
Máme palivo zhruba na 950 kilometrů.
Zkuste najít nejbližší alternativu.
Aspoň 1 500 metrů ranveje.
Dobrá.
Co to děláte?
Napálils mě, ty špinavej Arabe.
Když tak „Turku“.
Co se to děje dole, majore?
Co jste přesně viděli?
Hořící letadla, zoufalé lidi.
Úplný konec světa.
Beze zbraně nic neřeknu.
- Cože? - Jak...
To není možné...
Kruci...
Dejte mu ji.
- Počkat, napřed to probereme. - Ne.
Počkejte...
Copak to není jasné? Došlo jim, co jsem celou dobu říkal.
Kdo se dočká východu slunce, zemře.
Slunce?
- V New Yorku už se to stalo. - Cože?
- My umřeme. - Musíme...
Musíme pokračovat na západ.
Po Islandu je Grónsko. Nemáme palivo ani na půl cesty.
Nám dochází palivo?
To jsem neřekl.
Já ano.
Na západě už nic není.
Nejbližší letiště je na východě. Kinloss, sever Skotska.
RAF Kinloss? Tam jsem byl.
EU tam má meteorologické...
Ale tam taky nedoletíme.
Ani tam ne?
O 80 km.
Hrozí v Bruselu nebezpečí?
- Počkejte s tím. - Jsou mrtví?
Jeden problém po druhém.
Osmdesát kilometrů.
Můžeme letět níž a pomaleji...
- a při troše štěstí... - Štěstí?
Pomalu na východ nemůžeme. Slunce taky nezpomalí.
- Přistaneme za tmy. - Na jak dlouho?
Bože, ochraňuj nás.
Počkejte.
Slibuju vám, že všechno vyřešíme.
Ale musíme do bezpečí.
Takže prozatím...
se zase posaďte a buďte v klidu.
V klidu?
A vy... nedělejte žádné hlouposti.
To snad není možné.
Usínáš.
Kéž mi Alláh odpustí všechny hříchy...
Tohle je asi moje poslední video.
Chtěla jsem jen říct...
Co když to bude jako na Islandu?
Tak to vyřešíme.
Jinam než na Kinloss už se nedostaneme.
Já vím!
Omlouvám se.
Jakube, po přistání najdeš sklad paliva. Za necelou hodinu vyjde slunce.
Ne, Mathieu. Natankujeme a vracíme se do Bruselu.
- Uvidíme. - Žádné „uvidíme“.
- Copak nemáš rodinu? - Mám, ale...
Nevím, jak ty, ale jestli se blíží konec světa,
chci zachránit svoji ženu.
Klid, pánové.
Jeden problém po druhém. Napřed přistaneme.
Jo?
Řekni prosím Gabrielle, ať připraví pasažéry.
- Amatér. - Je to jen člověk.
Je to amatér.
ZA KAŽDOU CENU ODLEŤ NĚKAM NA ZÁPAD.
UDĚLEJ TO, PAK TI TO VYSVĚTLÍM
Tak dělej, sakra.
Prosím, posaďte se a zapněte si pásy.
Budeme přistávat. Rychle, prosím.
Můžu nějak pomoct?
Kdybych věděla, co mu je...
Určitě žaludek.
Co ho vzít na záchod vyzvracet?
Nenechá sebou hnout.
Co říká?
- Co říká? - Těžko říct. Jen mumlá.
Nejspíš říká, že spolkl diamanty.
Diamanty?
To říkal.
Motory stojí.
Odpoj je.
Tou pákou.
- Mám to vypnout? - Ano, hned.
- Musíme tam sklouznout. - Cože?
Pokusím se o skluz.
Skluz? To se dělá se cvičnými letadly.
Ta jsou maličká.
Letadlo jako letadlo.
Připravit na nouzové přistání. Hned!
Já umřu ve Skotsku...
- mezi Belgičany... - Můžete, prosím, mlčet?
Až na doraz! Nohama!
- Mám to. - Teď ruční brzdu.
Zatáhnout. Na doraz.
Táhněte! Ještě.
- Vlevo. - Narazíme do toho.
- Narazíme! - Ne!
Já nenarazím.
Dokázal jste to.
Dámy a pánové,
prosím zůstaňte na sedadlech se zapnutými pásy,
dokud nezhasne kontrolka pásu. Děkuji za pochopení.
Všichni zůstaňte na místech.
Děkuji.
Zůstaňte sedět, děkuji.
Jak řekl kapitán.
- Uhni! - Zůstaňte sedět.
Ještě nevstávejte.
Zůstaňte na místech, prosím.
- Kde jsou všichni? - Jdeme.
Vystupují.
Chtějí si protáhnout nohy.
V pořádku? Dýchej.
Sakra.
Bože.
Ten Ital měl pravdu. I oni mají za to...
To se mi zdá...
Bože můj...
Sakra.
Jeď okamžitě na letiště...
Ví se, kdy to skončí?
Hledám informace.
- To je pomoc, nebo další problém? - Nemají zlé úmysly?
Co s lidmi, mají vylézt po klouzačkách?
- Odkud letíte? - Z Bruselu.
- Co jste slyšeli? - Různé útržky.
Konec světa je tady.
- Jste tu jen vy tři? - Ano.
To vysvětlíme, ale teď na to není čas.
Všichni musíme okamžitě pryč.
A kam?
Za stínem noci.