TREŠDIENA, 11. DATUMS
Viņš nemanāms klīst pa šo pilsētu,
kā spoks,
un nogalina, kad ienāk prātā, katru gadu.
Blisfīldas miesnieka terors sākās 1977. gadā.
Un turpinās līdz pat šai dienai.
Geriatrisks maniaks? Nopietni?
Nevērtē pārāk zemu
baltādaina heteroseksuāļa noslieci uz vardarbību, Īzak.
Vecumam nav nozīmes.
Tavs stāsts ir izdomājums, Evan.
Miesnieks 90-ajos nogalināja dažus cilvēkus.
Un pirms 20 gadiem izgaisa.
Pārējais ir vietējā folklora.
Vai miesnieks nenogalināja jauniešus izlaidumā?
Nevis izlaidumā, bet satikšanās vakarā.
Visi miesnieka noziegumi saistīti ar satikšanās vakaru.
Un katru gadu šajā laikā uzpeld jaunas leģendas,
lai Blisfīldas jaunieši apzinātos
"nepilngadīgo orģiju" bīstamību.
Ko atnesīs šis gads?
Ak Dievs, Īzak!
Tagad ožu pēc lēta alus.
Bārā ir sodas ūdens. Parasti palīdz.
Kas tie par štruntiem?
Džinijas tētis ir kolekcionārs.
Tas ir forši.
Oho!
Kas ir "La Dola"?
To nav iespējams atvērt.
Vai tu man palīdzēsi?
Vispirms nomaini toni.
Lūk, to es saprotu.
Mon... trak...
"Montračet"?
Velns!
Lieliski, Sandra. Nometu zemē tevis dēļ.
Ak Dievs! Viņi mani nogalinās.
Tas izskatās ļoti dārgs. Velns.
Būtu labāk nākusi lejā un palīdzējusi uzkopt!
"Nomaini toni..." Kā vēlies, Īzak.
Mirklīti.
Klauvēšana nelīdzēs.
-Un es? -Pārāk ilgi.
Tā ir vagīna, nevis diennakts ieskrietuve.
Vai varam vēl trīs minūtes? Man ar to pietiks.
Tu vispār nedomā par citiem.
-Un puiši vienmēr domā? -Varbūt ar rociņu?
Palīgā!
Tēt.
Vai redzēji auto uz iebraucamā ceļa?
-Nē. -Es redzēju.
Ceru, ka nav uzaicinājusi puišus.
Ja būs, tad nogalināšu.
SLEPKAVAS ĀDĀ
Millija! Brokastīs!
CETURTDIENA, 12. DATUMS
-Labrīt! -Labrīt.
-Smaržo garšīgi! -Banānu pankūkas.
Kesleru ģimenes recepte.
Brūkhērsta Universitāte
-Es paņemšu līdzi. -Nē. Apsēdies pie galda.
-Paēdīsim vienreiz kā ģimene. -Ģimene. Kā tad.
Vai nav jauki?
Mēs to vairs nedarām, kopš tētis...
Millija, vai tev ir kavalieris rītdienas ballei?
-Es neiešu. -Viņai būs randiņš ar mani.
Iesim uz "Negantnieci" teātrī "Ānuss".
"Anīss".
-Oho. -Kas?
Nekas.
Tikai...
Savādi, ka laidīsi garām tik svarīgu notikumu,
lai dotos uz nomales teātri kopā ar mammu.
Piedod. Vai tev nevajadzētu atrunāt viņu?
Viņi ir nepilngadīgie. Piedzersies,
un viss var beigties traģiski.
Viņa tāpat ņems traģisku galu.
-Šarlīna. -Tu taču vēlies doties, Millija?
Jā. Protams.
Man jādodas. Šerifs saka, ka tas ir steidzami.
Ļoti garšīgas pankūkas, mamma.
Paldies, mīļā.
BLISFĪLDA
Dāmas, neatpalieciet.
Labrīt, Millija.
Sveiki, Danielsa kungs!
Sveiki! Viņa ir tik jauka.
Es dievinu jūsu melno desiņu, Danielsa kungs.
-Džošua! -Suns taču ir melns, Naila.
-Iesim, mīļā. -Ak Dievs!
Es nespēju.
-Millija, tu apsolīji. -Es zinu.
Es jutos tik vainīga.
Vaina ir tavas mātes ierocis.
Tu palaidīsi garām deju vakaru,
lai skatītos uz tantēm ar zaļām sejām virvēs? Izbeidz!
-Ejam! -Tikai dejas. Kāpēc jūs gribat iet?
Es fotografēšos gadagrāmatai.
Pārliecināšu iereibušus heteroseksuāļus, ka ir citi varianti.
-Izklausās pēc izvarošanas. -Labi.
Vai esat redzējušas šīs pilsētas piedāvājumu?
-Vai tas ir pastnieks? -Ak Dievs!
Laipni lūgtas Traģikstānā.
Un - uzmanību! Arī Bukers būs tur.
Šī ir tava iespēja izmēģināt laimi.
Es neko neizmēģināšu.
-Viņš nenojauš par manu eksistenci. -Nopietni?
Tu esi īsts ķēriens.
-Ķēriens? -Nav tā labākā vārdu izvēle.
Taču Džošua taisnība. Tu esi lieliska, Millija. Nekautrējies.
Redzi? Pat vārdu policija ir vienisprātis.
Tu iesi. Punkts.
Millija, pagaidi.
Pagājis gads.
Pietiks dzīvot citu labā. Sāc domāt arī par sevi.
Jā. Tikai...
Tas nav tik vienkārši.
-Tētis viņai nozīmēja visu. -Es saprotu, patiesi.
Tu nevēlies sāpināt māti. Tāpēc es tevi mīlu.
Tikai...
Es negribu, lai tu kādu rītu pamosties un saproti,
ka dzīve ir pagājusi,
jo rūpējies par visiem, izņemot sevi.
Tiksimies pusdienās.
-Es tevi mīlu. -Es tevi arī.
Sveika, Millija.
Sveika, Railere.
Man patīk tava kleita.
-Paldies. -Kur tu to ņēmi?
Es nezinu.
Man tā ir jau sen.
Šķiet, es to redzēju "Lēti un labi".
Man vajadzēja uz tualeti.
Vai mamma izmantoja darbinieka atlaidi?
Izskatās lieliski. Nopietni.
Ak Dievs!
Es izmantoju parastu A-tipa rāmi,
bet sevišķu uzmanību pievērsu loga apdarei.
Jebkurš suns nogalinātu šādas mājas dēļ.
Ja uzstādīsiet skaļruņus un ieklāsiet paklāju,
iegūsiet izcilu midzeni.
Piedodiet, Bernardi kungs.
Atkal kavējat, Kesleres jaunkundze?
Tas neatkārtosies.
Šaubos. Sēdieties.
Ļoti labi.
Hei. Došu padomu.
Iestati pulksteni piecas minūtes agrāk. Man tas palīdz.
Paldies.
-Fido nams. -Nu, aplausi.
Malacis, Fil. Tu atkal rādi visiem paraugu.
Un tagad...
Millija Keslere. Prezentējiet savu suņa būdu.
Mana prezentācija ir plānota nākamnedēļ.
Šī nav debašu nodarbība.
Jūs teicāt - 16. datumā.
Tā vēl nav gatava.
Atkal jau Kesleres jaunkundze kavē visu klasi.
Un atkal jau Kesleres jaunkundze nav sagatavojusies.
-Āzis. -Vai vēlaties ko piebilst, Buker?
Nē.
Vai drīkstu nodot 16. datumā?
"Vai drīkstu nodot 16. datumā?" Skaļāk.
Krokodila asaras neattaisno slikto plānošanu.
"Nežēlīgi nogalināti četri jaunieši. Slepkava brīvībā."
Ak Dievs!
Tas ir pilnīgs neprāts.
Es esmu šokēta.
Redzēju Sandru pirms divām dienām, fizkultūrā.
Un tagad viņa...
Ak Dievs! Īsta lopkautuve.
-Vai tu smaidi? -Visi jūdzas nost.
Skatieties.
Džinija bija viena no manām labākajām draudzenēm.
-Kāpēc? -Izbeidz.
Džinija necieta Raileri, jo viņa palaida baumas par to,
kā Džinijai vāverē iestrēga burkāns.
-Nelieto šo vārdu. -Labi.
-Vagīnā. -Kurš spētu ko tādu nodarīt?
Blisfīldas miesnieks.
Tā ir leģenda. Viņš nav īsts.
Un četri beigti pusaudži? Manuprāt, ļoti īsti.
-Viņiem nāksies atcelt balli. -Izbeidz.
Šeit balle ir gluži kā Ziemassvētki.
To neatcels.
Es teicu.
Hei, veči. Skatieties.
Šim bebram neviens neskarsies klāt!
Ja uzmauktu tūtu galvā, varētu būt ņemama.
-Es ožu pēc limonādes. -Nav tik traki.
Atsakies. Tas nav tā vērts.
Ārpusklases nodarbības - papildu punkti pieteikumā.
Varētu domāt, ka mamma ļaus tev doties uz koledžu.
Hei.
Viņa kavē. Atkal.
Vai tevi patiešām nevajag aizvest?
Jā. Viņa atbrauks. Droši vien piestāja benzīntankā.
Vai pagaidīt kopā ar tevi? Apkārt klīst psihopāts.
Nē. Viss kārtībā.
Šeit ir daudz cilvēku. Viņa tūlīt būs klāt.
Viss ir labi. Brauciet.
-Labi. Atā, Millija. -Atā. Mīlu.
-Mīlu tevi, pūdeli. -Paldies. Liels paldies.
-Mīlu. -Mīlu.
-Atā. -Atā!
Sasodīts.
Velns!
-Hallo? -Viņa atkal atplīsa dīvānā.
Vai tu varētu...? Tikai ne tagad.
Viņa nāks pāri kalniem
Lūdzu, neesi miesnieks.
Tūlīt ieradīsies mana māsa! Viņa ir policiste!
Ar pistoli!
Velns.
Palīgā! Palīgā!
Palīgā!
Nē!
Palīgā!
Nē!
Liec viņu mierā!
Millija! Ak Dievs!
6542 - dispečeram.
"Ātros", steidzami!
Viss labi? Kā jūties?
Viņam arī tika.
Tu esi šokā. Tas ir normāli. Palīdzība jau ir ceļā.
-Viņam arī tika. -Viss ir labi.
Palīdzība jau ir ceļā. Viss ir labi.
Vai pagaidīt kopā ar tevi? Apkārt klīst psihopāts.
Šeit ir daudz cilvēku. Viņa tūlīt būs klāt.
Millija!
Kas ar tevi notika? Ak Dievs!
Es grasījos braukt mājās. Mūs aizturēja darbā no 4.30.
Es biju nogurusi. Izdzēru vienu glāzi vīna.
Tu neizdzēri vienu glāzi. Tu iztempi pudeli!
La Dola!
Sveika!
Labi. Esi pamodusies. Kā jūties?
Labi.
Kā plecs?
Zini? Pēc darba aiziesim pie manikīra meistara!
Labi. Došu tev mirklīti laika.
Es uzcepu franču grauzdiņus,
tavus iecienītos, ar banāniem un karameli.
Labi.
Millija, nāc. Atdzisīs.
Kur es esmu?
Ku-kū?
Ak Dievs! Kāpēc man ir tāda balss?
PIEKTDIENA, 13. DATUMS
Kas, ellē? Ak Dievs!
Labi. Tās ir tikai halucinācijas.
Hei! Vai tev nav "kreka"?
-Kā? "Kreka"? -Nu, kubiciņu. Kraukšķīgo.
-Narkotiku, vecīt. -Ak Dievs!
Nē. Man nav narkotiku. Es nelietoju.
-Vai drīkstu uzdot jautājumu? -Kādu?
Mani māc ziņkārība. Kā es izskatos?
Kad tu skaties uz mani. Šobrīd.
Vai es līdzinos... meitenei?
-Meitenei? -Jā. Augums 1,65,
smalkas miesasbūves, blonda.
Tu muldi! Tu esi aprijies, vecīt.
-Man nekā nav. -Man ļoti vajag. Iedod kaut ko.
Es arī gribu justies kā meitene.
-Es taču teicu... -Hei!
Es tev atsūkāšu krānu.
Visu.
Es atrodos pie Blisfīldas ielejas skolas,
kur notika uzbrukums meitenei.
Cietusī, kuras vārds netiek izpausts...
Sveika, mīļā!
Es nepamanīju tevi.
Tu esi kā maza nindža. Nāc.
Nāc. Es pagatavoju brokastis.
Sēdies, muļķīte. Nāc.
Tā.
Es ļoti vēlos, lai tu paēd.
Es nopirku svaigu ananāsu.
Es zinu, cik ļoti tev tas garšo.
Ļoti gards un sulīgs.
Mamma aizmirsa sīrupu.
Tā.
Apēd kaut ko, labi?
Kraukšķīgas, tavā gaumē.
Nu, nu. Tā. Redzu, ka esi izsalkusi.
Kas tad tur?
-Sveicināti, K kundze. -Sveiks, Frenk.
Grasījos mest pastkastē, bet nolēmu apraudzīt jūs.
Skaidrs. Labi, paldies.
Kā klājas Millijai?
Es dzirdēju. Briesmīgi.
Man šķiet, ka viņa ir šoka stāvoklī, bet viss būs labi.
Mamma, šeit ož kā "Denija" ieskrietuvē.
Sveika.
Es domāju, ka tu vēl guli.
Labrīt?
Labi.
Es to paņemšu, mīļā.
Atā.
-Sargi sevi, mīļā. -Paldies.
Man šķiet, ka tev vajadzētu vēl atpūsties.
Tu taču negrasies iet uz skolu?
-Uz skolu? -Draugi noteikti raizējas, bet...
Draugi.
...no garīgi slimo noziedznieku klīnikas.
Šērmers, kurš pazīstams kā Blisfīldas miesnieks,
nogalināja savu māti un atstāja viņas galvu pie kafejnīcas.
Danielsa kungs.
-Danielsa kungs, tas... -Kas jūs esat?
Nav svarīgi.
Ak Dievs! Piedodiet! Vai viss labi?
-Tas esi tu! -Nē.
Tas ir viņš! Viņš!
Vai tā...
Vai viņa izskatās pievilcīga?
Kas tās par drēbēm, Millija?
Neticami, ka mamma ļāva tev iet uz skolu.
Viss labi?
-Au! -Smaidiņu "Instagram".
Millija, tu esi miesnieka upuris, mēs tevi mīlam.
Vai izbeigsi, Railere?
Atšujies, Railere. Tu neesi visuma centrs.
Atšujieties.
Un fotorobots? Skaidrs, ka viņš ir slepkava.
Tik pretīga, sasvīdusi seja ar brūniem zobiem?
Neglītākais, ko esmu redzējusi.
-Aizved mani. -Kur?
Uz kādu...
-klusāku vietiņu. -Ak Dievs!
Vakar notika vēl kas, vai ne?
Stāsti. Tu vari man uzticēties.
Smird pēc hotdogu šķidruma.
Velns!
Es esmu milzis. Īsts milzis.
Labi. Stāsti visu pēc kārtas.
Vai viņš tevi...
Tu saproti.
Es skatījos "Likums un kārtība". Es zinu pazīmes.
Hallo.
Paga, vai tu...?
Labi, man nav iebildumu.
Ko?
Millija, es kavēju bioloģiju.
Es nenācu šurp laizīties ar tevi.
Es šodien izdzēru desmit kombučas,
es iešu uz tualeti un, kad atgriezīšos,
tu izstāstīsi visu, citādi es aizeju.
Nenormālā.
Vai šeit kāds ir?
Hallo!
Millija?
Ak Dievs!
Millija, miesnieks ir šeit! Mums jāpazūd.
Tev vajag paslēpties.
-Vai tas patiešām ir droši? -Nē.
Millija.
Kas tas bija?
Millija!
Millija, nāc atpakaļ! Millija!
Temperatūra - 149. Kriosauna.
Tā jau ir daudz labāk.
Railere.
Ņemot vērā uzbrukumus skolēniem,
skolas padome un šerifs Larkins
nolēma atcelt šī vakara balli.
-Ko? -Komandantstunda sākas plkst. 20.00,
bet policija turpina meklēt miesnieku.
Kesleres jaunkundze?
-Runāju ar jums, Kesleres jaunkundze! -Sargiet sevi.
Hei.
Kā jūties?
Seksīgi.
Sasodīts, Millija.
Man ir apnikusi jūsu tieksme pēc uzmanības.
Ja jūs mazāk flirtētu un vairāk mācītos,
tad no jums varētu arī kaut kas sanākt.
-Nekā? -Diez vai viņa ieradīsies.
-Viņa uzvedas dīvaini. -Vakar viņu gandrīz nogalināja.
Ļausim viņai vienu dienu būt dīvainai.
-Es raizējos par viņu. -Naila, nesāc trakot.
Draugi!
Klausieties. Nav tā, kā jūs domājat.
Skrienam!
Rieksti.
Man ir rieksti.
-Viņš dzenas mums pakaļ! -Draugi!
Tu esi melnādaina, es - gejs. Mums ir beigas!
Palīgā! Palīdziet!
Naila! Džoš! Apstājieties.
Es jums neko nedarīšu. Tā esmu es, Millija!
Vai tu esi pilnīgi slims?
-Viņš zina mūsu vārdus! -Nebēdziet!
-Nenāc klāt! -Naila, uzklausi mani.
Velns!
Ak Dievs! Es esmu stipra.
-Nāc! -Naila, piedod.
Aprunāsimies.
Draugi! Nedari tā!
Nopietni?
Džoš! Pagaidiet! Džoš, izbeidz!
Vai tu esi jucis?
-Beidz mētāties! -Džoš, sit viņam!
Izbeidziet!
Džoš!
Draugi, uzklausiet mani!
Pietiks. Izbeidziet.
Pietiks! Atpakaļ! Atkāpieties!
Paklausieties. Es jums neko nedarīšu.
Vai es mestu zemē savu ieroci? Es esmu jūsu draugs.
Beidziet sist mani! Nedari tā, Džoš!
-Sit viņam! -Nevaru!
Dari to! Ņem un...
Labi. Visi ir noguruši. Pietiks kauties. Laiks aprunāties.
Uz priekšu, Blisfīldas vidusskola!
Lai skan mūsu kaujas saucieni!
Kad cīņā dosies mūsu bebri,
jūs jutīsiet mūsu spēku!
Jā?
Kāda ir tava mīļākā filma?
Es saku, ka "Gaišo atmiņu mūžīgais starojums",
bet patiesībā "Pirmklasīgās 2".
-Seriāls? -"Sabrina".
-Mīļākais gardums? -Ogu batoniņš.
Kas ir tava lielā simpātija?
Smukais Bukers.
Dosiet pieci?
Jā?
Ak Dievs!
-Ak Dievs! Pagaidi! -Kā tas iespējams?
Zināt? Man šobrīd vajag draugu,
bet jūs tikai dauzāt mani!
Viņš man iedūra ar vecu, dīvainu dunci.
Brūce parādījās abiem.
-Kā to saprast? -Čurāt stāvus ir forši.
-Millija, koncentrējies. -Piedod. Ko?
-Brūce parādījās abiem? -Ak, jā.
Kad viņš iedūra man, arī viņam parādījās tāda pati brūce,
tajā pašā vietā - kreisajā plecā.
Un naktī es dzirdēju dunča vārdu,
it kā kāds galvā čukstētu: "La Dola".
Man šķiet, ka vainīga ir Dola.
Es izčurāju desmit litrus. Viņam ir milzīgs pūslis!
-Vai viņam viss ir milzīgs? -Džošua!
Vai tu zini, ka šī ir vīriešu tualete?
Viņai rokā ir krāns, bet tu lieto "Chanel 5".
Nekļūsim sīkumaini.
Smieklīgi.
Gluži kā ļengans skudrlācis.
Vai šis?
Jā. Šis! Tieši tāds duncis!
"La Dola". Seno acteku duncis,
kuru izmantoja upurēšanas rituālos.
-Vai jānoslauka? -Uz tā ir uzraksts.
Šķiet, spāniski.
-Neko nesaprotu. -Vai tu nemācies spāņu valodu?
-Un? -Tev jāmāk lasīt spāniski.
Tajā priekšmetā neviens neklausās.
Varbūt palūgsim senjorai Kaijenai, lai iztulko?
Svētā Dievmāte!
Kas tur teikts?
No comprendo.
Senjor Detmer, jūs sēžat manās stundās.
Man ir disleksija!
Man ir ārsta zīme.
Šeit teikts:
ja upurēšana ir neveiksmīga,
tad divu cilvēku dvēseles samainās vietām,
un pēc 24 stundām pārmaiņas kļūst permanente.
Neatgriezeniskas?
Si.
"Man asiņo ānuss!"
Puiši ir tik pretīgi.
"2 priekšā, 1 pakaļā"
"Millija Keslere ir krāna sūkātāja"
Ak Dievs! Nopietni?
Es neesmu krāna sūkātāja.
Pasteidzies, lūzeri. Man vajag nolikt enkuru.
Piedodiet, ser. Es negribēju traucēt.
Es meklēju kādu citu. Es...
Nu, kā?
-Patīk, ka tevi biedē? -Nē.
Piedodiet, es domāju, ka...
Lūdzu...
Ja tu vēlreiz piesiesies Millijai Keslerei
vai kādam citam,
es zvēru - tu nožēlosi,
ka tavs pretīgais tārpa ģīmis ir nācis pasaulē. Skaidrs?
-Ak Dievs! Vai tu pielaidi bikses? -Jā!
Pretīgi.
Ja es viņu nesaduršu ar dunci,
tad palikšu šajā ķermenī uz visiem laikiem?
-Jā. -Man ir tikai deviņas stundas laika!
Tas ir paveicams. Gandrīz.
-Kur ir duncis? -Policijā, pierādījumu glabātavā.
Mums nekavējoties jādodas turp.
Klausieties, viņš ir kaut kur šeit.
Ar manu ķermeni un seju.
Viņš ir kā vilks aitas ādā.
Ja mēs nenotversim viņu...
Dievs zina, cik cilvēkus viņš nogalinās.
Kas tas par vārdu? Stulbs vārds.
Kesleres jaunkundze.
Jums gan pietiek bezkaunības atgriezties šeit.
Es nespēlēšu jūsu spēlītes.
Izslēdziet to!
Nē!
Pašaizsardzība. Man nebija izvēles.
Tiksimies direktora kabinetā.
Lūk, kas notiek, ja čakarē mani.
Kundze.
Lasieties, sivēni.
Kur viņš ir? - Droši vien darbnīcā.
Kas man mugurā?
Nekusties!
Palīgā! Ak Dievs! Tas ir Blisfīldas miesnieks!
-Palīgā! -Nekusties!
-Skrienam! -Lūdzu! Palīgā! Tas ir viņš!
-Aiziet! -Kur ir auto?
Ātrāk!
-Aiziet! -Kāpiet mašīnā!
-Kas notiek? -Tā ir grabaža. Ko jūs gribat?
-Ļaudis. -Hei!
-Ātrāk! -Braucam!
Aiziet! Uzmanies!
-Nē! -Stāvi!
Noziedznieks iekāpa grabažā,
dodas uz rietumiem no skolas.
-Kāpēc man nevar būt normāla dzīve? -Nomierinies.
Kā tad, Naila. Man ir 18. Mani var ielikt cietumā.
Naila, vai vari pabīdīt sēdekli?
Labi. Mums vajag plānu.
Viņi redzēja mūs kopā. Tagad meklēs arī mūs.
-Vai vari vēl pabīdīt? -Tev vajag maskēties, Millija.
Tādā izskatā nedrīkst staigāt apkārt.
-Visi zina, kas tu esi. -Labs plāns.
Naila, vai pabīdīsies vēl mazliet?
-Vai ir ērti, Millija? -Jā. Daudz labāk.
Noziedznieks manīts kopā ar diviem pusaudžiem.
Tumšādaina meitene, baltais puisis, satraukti.
Dodas uz pilsētas ziemeļrietumiem.
Ko? Nopietni?
Velns! Policija.
Ak Dievs! Tā ir Šara.
Taisni! Un pa kreisi!
-Pazudīsim stāvvietā. -Nē! Tas ir manas mammas veikals!
-Tā ir mūsu iespēja! Aiziet! -Griezies!
Velns!
Nu, taču!
Ak Dievs! Mums ir beigas.
Ejam! Mēs nedrīkstam apstāties.
-Velns. -Nāciet!
Ātrāk!
Millija, paslēpies šeit. Ātri.
-Nenāc laukā, kamēr neatgriezīsimies. -Nāc.
-Es atvainojos! -Piedodiet.
Es nezināju, ka tur kāds ir.
-Nekas. -Vai viss kārtībā?
Jā. Viss ir lieliski. Paldies.
-Labi. -Paldies.
Es tikai pielaikoju polo kreklus.
Esmu profesionāla palīdze polo kreklu izvēlē.
-Ko teiksiet? -Nē. Viss kārtībā.
Muļķības. Otra viedoklis vienmēr noder. Vai izmērs der?
Mums ir dažādi izmēri. Vai zināt, kas ir smieklīgi?
Es vīram Ziemassvētkos uzdāvināju rozā polo kreklu,
viņš gandrīz nomira. Rozā!
Viņš bija īsts mačo!
Taču tas viņam patiešām piestāvēja.
Izcēla viņa acis.
Viņam bija zilas acis...
Viņam noteikti tas patika.
Tas noteikti bija viņa mīļākais krekls.
Pirms gada viņš nomira.
Ak Dievs! Piedodiet!
Ko es runāju? Es esmu tāda nūģe.
Piedodiet. Es negribēju to visu jums stāstīt.
Jūs vienkārši izvēlaties polo kreklu.
Nē. Nekas.
Viss kārtībā.
-Es arī kādu zaudēju. -Patiesi?
Jā.
-Es zaudēju tēti. -Izsaku līdzjūtību.
-Jūs noteikti ilgojaties pēc viņa. -Jā, ļoti.
Kam tādam nav iespējams sagatavoties, vai ne?
Mēs paliekam,
un mūsu dzīve ir sasista lauskās...
Mana vecākā meita noslēdzās darbā.
Otra meita, Millija, ir kļuvusi ļoti klusa.
Es nesaprotu, kas notiek viņas galvā.
Varbūt viņai vajag laiku sev.
-Lai izprastu sevi. -Jā.
Es patiešām smacēju viņu. Es to nevēlos.
Man vienkārši ir bail.
Viņa pabeigs vidusskolu, dosies uz koledžu,
bet es palikšu šeit.
Pavisam viena.
Tā nenotiks.
Viņa ir jūsu meita, un...
Viņa jūs mīl.
Paldies. Ar jums ir tik viegli runāt.
Jūs esat lieliska. Jūs...
Jūsu balss ir tik patīkama un...
tik vīrišķīga.
Es zinu, ka tas izklausīsies neveikli, bet...
Ar jums ir tik patīkami sarunāties.
-Jā. -Mēs nemaz nepazīstam viens otru.
Es pat neesmu jūs redzējusi,
bet šķiet, ka mums ir kas kopīgs.
Varbūt vēlaties iedzert ar mani kafiju?
Ak Dievs! Nē.
-Es... -Man nevajadzēja piedāvāt.
-Tas bija nevietā. -Es gribēju teikt...
"Nē" - es palaidu garām savu iespēju.
Mums ir saikne. Jūs protat dalīties jūtās.
Es vēlētos ko vairāk par kafiju.
Varbūt vakariņas.
-Vakariņas? -Jā. Šķiet, ka jau sen esam pazīstami.
-Man arī tā šķiet! -Ar kafiju ir maz, bet esmu precējies.
-Precēts vīrietis. -Mamma!
-Vai esi runājusi ar Milliju? -Nē.
-Kur ir tavs telefons? -Somiņā.
Ej pakaļ. Piezvani un pārliecinies, ka viss ir labi.
-Labi. -Slepkava atkal manīts. Ejam!
-Ejam! Ātri! -Lai veicas!
-Kas, ellē, tas? -Velc virsū. Būsi Ārons Rodžerss.
-Kas? -Futbolists. "Green Bay Packers".
-Pat es to zinu. -Es neciešu sportu.
Murgs. Es nevaru paelpot.
Nekā cita nav. Tava māsa ir mums uz pēdām. Ejam.
Es neko neredzu. Kā slepkavas tajās staigā?
Naila, stūrē.
-Vērošu "Instagram", kur ir miesnieks. -Labi.
Velns!
Piedodiet. Tā ir jūsu seja. Skaidrs.
Viss, es to ņemu nost. Es neko neredzu.
Stop. Ja tevi atpazīs, mums būs beigas.
-Bingo. -Ko?
Es smoku. Kas tas?
Ziņojam tiešraidē.
Blisfīldas neoficiālā balles karaliene.
Stulbums.
-Es gribu ballīti. -Sarīkosim paši savu balli.
-Pie velna miesnieku. -Labi.
Kur? Larkins izsludinājis komandantstundu.
Vecajās dzirnavās.
Tur neviens nemeklēs.
-Jā. Ģeniāli. -Nav slikti.
Kurš būtu domājis, ka Millija Keslere ir tik apķērīga?
Mana vāvere kļuva sausa kā smilšpapīrs, mērkaķi.
Gaidu, kad varēšu nogalināt tevi.
Viņa grib mani.
-Es aiziešu atliet. -Labi. Protams.
-Es pārbaudīšu sētas ieeju. -Labi.
Ak Dievs!
-Viņš viņu nogalinās. -Ko?
-Viņš viņu nogalinās. -Es nesaprotu, ko tu saki.
Sadalīsimies. Ej tur.
"Tiksimies ellē! Ienāc un atbildi ar savu galvu!"
Hei!
Millija!
Kur tu paliki?
Millija!
Buker.
Buker!
Velns...
Neciešu šo vietu!
Hei, Millija?
Kur tu esi?
Es tikai vēlos aprunāties.
Pārliecināties, ka ar tevi viss labi.
Buker!
Ak Dievs!
Nelaid viņu prom! Viņš izsauks kruķus!
Palīgā! Palīgā!
Ak Dievs!
Kur tu to iemācījies?
Mans tētis bija skauts.
Atradu šo.
Labi.
Viņš ir apburošs pat bezsamaņā.
-Hei! -Jēziņ!
Mieru. Viss ir labi.
Es zinu, ka izskatos pēc miesnieka, bet es esmu Millija.
-Tas izklausīsies dīvaini. -Buker!
Buker, paskaties uz mani. Viņš ir jucis.
Buker, paskaties uz mani. Lūdzu.
Buker, paskaties. Tikai sekundi.
Vakar mūsu gars vai saprāts - sauc kā gribi -
samainījās vietām.
-Viņa nemelo. -Viņš iedūra man ar Dolu,
kas ir sens, mistisks duncis.
Ja sešu stundu laikā nesamainīsimies atpakaļ,
es palikšu šajā ķermenī uz mūžu.
Jūs visi nonāksiet cietumā.
Arī tu, Buker! Ja vien nepalīdzēsi man.
-Buker. -Aizveries, maita.
Buker! Palīgā!
Aizveries!
-Buker. -Es zinu, ka tas izklausās neprātīgi.
Grūti saprast, kuram ticēt.
Tu pazīsti Nailu un Džošu, kas ir manā pusē.
Tā noteikti neesmu es. Vai es tā ģērbjos?
Man patīk daudz kas, ko viņš dara, bet...
Tu taču nekad neesi mani redzējis tādās drēbēs.
Tev patīk? Nav svarīgi.
Daudz informācijas, un tu tikko pamodies.
Tu lieliski izskaties.
-Es pazūdu. -Buker, lūdzu!
-Pagaidi. Klausies! -Es tūlīt nojūgšos!
"Es neesmu tava -
"Neesmu zaudējusi dvēseli vai prātu,
"kaut arī ilgojos pēc tā.
"Vēlos pazust kā svece, kas iedegta dienas gaismā.
"Izgaist kā sniegpārsla bangojošā jūrā.
"Tu mīli mani -
"tu esi skaists savā spozmē,
"taču arī es vēlos izgaist gaismā,
"sadegt spozmē.
"Ieskauj mani mīlestībā,
"atņem man maņas - laupi man redzi un dzirdi
"un aizstāj ar bangojošām jūtām,
"lai viss pārējais izdziest
"kā svece vējā."
Kā?
Es teicu: tas ir lāsts.
Kas, ellē, tas bija?
Pirms pāris nedēļām es skapītī atradu dzejoli.
Bez paraksta.
Es nezinu, kāpēc es tā rīkojos. Vienkārši...
Zini, vienkārši...
Tas bija muļķīgi.
Sasodītā, nožēlojamā padauza.
Dzejolis skapītī?
Tu esi nožēlojama gļēvule.
Nu jau pietiks.
Jauna bilde policijai.
Pietiks ākstīties.
Tātad duncis ir šeit, iecirknī.
Jāizdomā, kā to nozagt un atgādāt šurpu.
40 minūtes - turp un atpakaļ.
-Laika ir pietiekoši. -Ja iecirknī neviena nav.
Kruķi ir aizņemti, meklējot mūs un ballītes vietu.
-Kur ir ballīte? -Vecajās dzirnavās.
Tieši tur es pamodos šajā ķermenī.
Viņš vilina viņus slazdā.
-Tās ir lamatas. -Tad pasteigsimies.
-Un viņa? -Nepareizs vietniekvārds.
-Un viņš? -Mana mamma atgriezīsies pirmdien.
Nē, viņu nedrīkst atstāt vienu.
Taisnība. Kādam viņš ir jāpieskata.
-Man? -Tā taču ir tava māja.
Šoreiz es noteikti miršu.
Nomierinies. Viss būs labi.
Pagaidiet. Draugi.
Lieliski. Pametat mani ar slepkavniecisko Bārbiju.
Labi. Viņš ir prom.
Tā ir Šaras mašīna.
Gaidiet šeit. Ja kaut ko pamanāt, signalizējiet divas reizes.
Kas tev padomā?
Neraizējies. Es tikšu galā. Jā.
Pirmo reizi mūžā tik ļoti baidos un uztraucos.
Tēmturis: satraukti-baidos.
Tēmturis: tērauda nervi.
Tēmturis: ko viņa dara?
-Ak Dievs! Šara, palīdzi! -Naila!
Kas notiek? Tevi redzēja kopā ar miesnieku.
Viņš nolaupīja mūs un lika stūrēt.
Es aizbēgu, bet viņš man sekoja.
-Viņš ir šeit? -Pie iecirkņa!
-Paliec šeit. Paslēpies zem galda. -Labi.
Ej! Ātri!
Neticami.
Jāatzīst, ka savādā veidā
viss nav nemaz tik slikti.
-Ko tu runā? -Es nezinu. Vienkārši...
Es šajā ķermenī jutos spēcīga.
Es jutos neuzveicama,
neganta.
Es zinu, ka tas ir smieklīgi, bet...
Ja zini, kā ir būt manā ādā,
kad visu mūžu kāds tevi ir apcēlis,
kad esi izsmieta...
tad ir patiešām patīkami
beidzot justies spēcīgai.
Spēks neslēpjas izmērā.
Tas dzimst šeit.
Un tur. Tu esi stiprāka nekā pati domā.
-Ak Dievs! -Kas notika?
Luena, viss labi?
Tavs baisais skatiens mani nebiedē.
Viņš centās izsist mani no sliedēm.
Blisfīldas Rotari klubs piedāvā
"Negantniece", tiešraidē no teātra "Anīss".
Pērciet biļetes, kamēr tās vēl nav izķertas!
Dāmas, mēs visas esam to piedzīvojušas.
Vienkārši... nekusties.
Sveiki!
Džošij!
Džoš!
Sveika, mamma.
-Tu esi mājās ātrāk. -Pēdējo reisu atcēla.
Kāpēc Millija ir piesieta pie krēsla?
Viņa... Mēs...
lomu spēles.
-Kā, lūdzu? -Lomu spēles.
-Lomu spēles? -Jā. Lomu spēles.
-Vai tā ir spēle? -Uz to pusi.
Neizskatās, ka viņai patīk.
Tāda ir spēles būtība. Viņai jātēlo, ka nepatīk.
Vai ne, Millija?
Viņa ir metodiska. Lieliski iejūtas lomā.
Palaidne!
Esmu mazliet samulsusi.
Vai lomu spēles nav seksuālas?
Patiešām?
Jā. Tā patiešām ir.
-Tātad... -Labi.
Mamma, es negribēju pārsteigt tevi nesagatavotu, bet...
Es esmu heteroseksuāls.
Džoš, tu pilnīgi noteikti neesi heteroseksuāls.
-Lūdzu, atsien viņu. -Es nevaru.
-Džošua! -Mamma, es varu paskaidrot,
-bet viņam jāpaliek sasietam. -"Viņam"?
Nē! Mamma, paklausies!
Tas ir Blisfīldas miesnieks!
Ak Dievs! Džošua Maikl Detmer.
Es visu nedēļu pienesu mērgļiem riekstiņus.
-Man nav tam laika. -Nē. Mamma, nevajag!
Kā tu to paveici?
Skrienam!
Aiziet, aiziet!
Nē! Skrien pie logiem. Pārliecinies, ka tie ir ciet!
-Kas? -Naila! Viņš izbēga!
Ko?
Šis ķermenis nekam neder!
Es nevaru viņu atrast. Viņš patiešām sekoja tev?
Jā. Goda vārds. Viņš sagrāba mūs, un...
Naila.
Kas, ellē, notiek?
Neuzdrošinies atbildēt!
-Es varu paskaidrot. -Naila, tas ir nopietni.
-Pacel rokas. -Lūdzu, ļauj man paskaidrot.
Rokas! Ātri!
Lēnām noliec ieroci zemē.
Pasper manā virzienā.
Vai neiebilsti, ja pārsēdīšos aizmugurē?
-Protams. -Jā?
Ak Dievs!
Tā. Citādi tu esi tik tālu.
Zini...
Runājot par to dzejoli...
Ak Dievs! Nepiemini. Tā bija kļūda.
Kļūda?
Tu to uzrakstīji nejauši,
paklupi, un tas iekrita manā skapītī?
Jā, tieši tā arī bija.
Manuprāt, tas bija skaists.
Dzejolis.
-Es to pārlasīju simt reižu. -Nopietni?
Jā. Kad pārgāja šermuļi, atrodot to.
-Piedod. -Es jokoju.
Patiesībā es cerēju, ka tas ir tavs dzejolis.
Necerēji.
Millija...
Tu man uzreiz iepatikies.
Tev tas nav jāsaka.
Es zinu. Tieši tāpēc saku.
Savādi, bet šobrīd vēlos tevi noskūpstīt.
Teorētiski...
tu skūpstīsi maniaku ar dzelteniem zobiem.
Man tu tāpat būsi Millija.
Varbūt nogaidīsim,
līdz manas rokas būs mazākas par tavu seju.
Nekas. Kad vien vēlēsies.
Es nepazudīšu.
Velns!
Millija! Kur tu biji? Es tev visu dienu zvanīju.
Ko? Es zvanīju tev.
Tā nav tava māsa.
-Naila, aizveries. -Labi.
-Kas šeit notiek? -Millija, nejaucies.
-Es gribu palīdzēt. -Man nevajag palīdzību.
Nevajag, nolādēts. Atkāpies!
Šara!
Skrien, Millija! Rokas augšā! Ātri!
Nu, Naila! Atbildi!
Šarlīna! Šarlīna!
Šeit! Šarlīna!
Ak Dievs!
Ej uz kameru.
-Paklausies. -Kusties!
Naila, nekusties!
Ej iekšā.
-Vai uzklausīsi mani? -Kusties!
Hei!
-Piedod, Šara! -Ak Dievs! Nē!
Mērglis! Izlaid mani!
Es domāju, ka tavs kāmītis prot peldēt.
Man žēl, ka viņš nomira.
Vēlāk tu visu sapratīsi.
Man jāskrien. Piedod. Mīlu!
Aiziet! Ejam!
Tavs plāns bija briesmīgs.
Viss labi?
Tava māsa ir draņķīgs šoferis.
Tā nebija Šara! Tas bija miesnieks, un viņš tika pie Dolas!
-Ko? -Dodamies, ātri!
Millija-Vanillija! Kur ir mans draugs Bukers?
Es domāju, ka jūs esat kopā.
Labi.
Tu domā, ka esi nenormāli forša?
Neviena vāvere nav kļuvusi sausa manis dēļ.
Paskaties.
Tagad tev patīk?
Labi, ejam.
Pagaidiet.
-Šķiet, ka neviena nav. -Ejam.
Palieciet šeit.
Tas ir pārāk bīstami.
Mēs tevi nepametīsim, Millija. Mēs paliksim kopā.
Atlikušas 13 minūtes.
Vai arī uz mūžu paliksi miesnieka ādā.
Dod roku.
Iestatīsim taimeri. Labi.
Laiks sadurt to mērgli.
Kas to būtu domājis!
Vai mums būs privāta ballīte?
Vai tu labi proti rēķināt, Millija?
Ja pareizi saprotu,
tev ir trīs caurumi,
tātad skaits ir ideāls.
-Tas palīdzēs. -Tieši tā.
Kas, ellē?
Ko tu izdarīji ar maniem draugiem, nenormālā?
Ko tu dari?
Tikai mierīgi.
Ko tu dari? Beidz.
Nevajag...
Lūdzu, piedod.
Piedod! Lūdzu! Piedod!
Sasodīts, viss ir pārpildīts.
Sadalīsimies pa pāriem. Sūtiet ziņu, ja ieraugāt viņu.
Un netēlojiet varoņus.
-Esi piesardzīga, Millija. -Tu arī.
Sveiks! Kā klājas?
Vai neesi redzējis Milliju?
Millija. Millija.
Jā. Redzēju.
-Patiesi? Kur? -Nāc. Ejam.
-Es nepaspēšu. -Nerunā tā. Vēl ir laiks.
Ak Dievs!
Hei! Viņš ir šeit! Nogalināja Bretu un pārējos.
-Ko? Kur ir Millija? -Devās meklēt Džošua.
Velns.
Kur viņa ir?
-Tu teici, ka zini. -Viņa ir kaut kur šeit.
Millija.
Fil, man tam nav laika. Kur...
-Sasodītais pediņš. -Esi ticis skaidrībā ar sevi. Bravo!
Ja tu kādam izstāstīsi, es tevi nogalināšu.
Džoš!
-Pazūdi. -Ko tu dari?
Pazūdi!
Es gribu atgūt savu ķermeni.
Tad ņem ciet.
Hei! Mēs atradām viņu! Viņš nogalinās Milliju!
-Palīdziet viņai. Es viņus aizkavēšu. -Stāt!
Aiziet!
Izbeidz! Es cenšos iedurt sev!
-Nomet nazi! -Nošauj viņu!
Atpakaļ! Atdod manu ķermeni!
Ķer!
Turiet viņu.
Nu.
Ak, nē.
Tu nokavēji.
Pagaidi.
-Kāpēc neskan zvans? -Ko?
Zvans. Tas vēl nav zvanījis!
Padoms.
Iestati pulksteni par piecām minūtēm agrāk. Man palīdz.
Turiet viņu.
Nē!
Millija?
Kurš ir tavs mīļākais sportists?
Viņi ir tur!
Neviens. Es neciešu sportu.
Nekustēties!
Nošaujiet to mērgli!
Kas, ellē, tas bija?
Tas patiešām notika.
Hei. Piedodiet, ka traucēju.
Lūk, tava iespēja, meitēn.
Sveiks.
Kā plecs?
Godīgi sakot, tās ir vispatīkamākās sāpes pasaulē.
Tātad...
Ko tu teiksi kruķiem?
Droši vien aptuvenu patiesības versiju.
Ceru, ka neviens to vairs nedabūs savos nagos.
Kas?
Tad...
tas...
ko mēs grasījāmies darīt.
Vai esi gatava pamēģināt vēlreiz? Nezinu, pamēģināsim.
Daudz labāk.
Jā, Millija!
Millija!
Mamma?
Ak Dievs! Mamma.
Viss labi. Es tik ļoti raizējos.
Pulss un sirdsdarbība ir vāja. Diez vai izdzīvos.
-Labi. -Tas ir nožēlojami.
Ja tu būtu redzējusi līķus, tad arī priecātos.
Tava vēlēšanās piepildījās.
-Es esmu nogurusi. Likšos gulēt. -Arlabunakti, Šara.
Hei.
-Es tevi mīlu, māšele. -Es arī tevi mīlu,
sīkaļa.
-Arlabunakti, mamma. -Arlabunakti, Šarlīna.
Tātad...
pieteikums koledžai Bostonā.
Es vēlos, lai tu brauc.
Ir jau labi. Es varu palikt.
Tu esi mana meita. To nekas nemainīs.
Dzīvo savu dzīvi, Millija.
Paldies, mamma.
Šara! Tu atkal aizmirsi aizslēgt durvis.
Šara?
Hallo!
Kas noticis, Millija?
Tu dabūji to, ko gribēji, vai ne?
Tu atguvi savu ķermeni.
Kāpēc nepriecājies?
Nekusties!
Meitenes nedrīkst spēlēties ar šaujamajiem.
Skrien, Millija!
Neapstājies.
Turpini.
Es biju tavā ķermenī.
Saprotu, kāpēc tu jūties tik vāja.
Un nespējīga.
Un viss tavs nemiers,
pieķeršanās mirušajam tētim.
Tu esi tikai vārgs viņas atdarinājums.
Un pildi dzerošās māmiņas pavēles.
Ak Dievs!
Tā nav nekāda dzīve, bet tas nekas.
Neraizējies. Mēs to labosim.
Zini...
es arī kaut ko uzzināju, esot tavā ķermenī.
Ko?
Dzīve ar riekstiem ir draņķīga.
Ņem manu roku!
Millija!
Sasodīts, Millija.
Es patiešām esmu īsts ķēriens.
Tulkojis Kristaps Baķis