СЕРІАЛ NETFLIX
Я всередині мозку Короля Ніде?
Трохи іншого я очікувала…
Моє тіло…
нормальне?
Моя нестійка cтатура!
У Кентавросвіті
Тобто, Конячка всередині його мозку?
Не хочу видатися неввічливим, але все так, як я сказав.
Конячка вистрибнула, неначе летюча тарілка й використала магію передісторії.
І заморозила всіх великих поганих металевих воїнів.
Навіщо їй таке робити?
Генерал вже йде.
Але ж ще не прийшов.
Битва б почалась без нього.
Вона пожертвувала собою заради перемоги у війні.
І навіть не порадилася зі мною! Потрібно радитися з подругою,
а тоді вже жертвувати собою.
Я дуже засмучена та намагаюся приховати сум, та жаль,
і взагалі говоритиму, поки все не заллю слізьми.
Конячко! Моя дорога Конячко!
Як героїчно! Легендарно!
Видаю драматичний плач!
Я з тобою.
О. ні. Зараз буде.
Я також плачу, бо люблю Конячку.
Гаразд. Я…
Негайно припиніть плакати.
Я не можу!
Мені сумно!
Гаразд. Витягни її звідти магією.
Добре. Але зрозумій,
я першою з сім'ї пішла в шаманську школу.
На мене сильно тисли…
Поглянь на мене. Ти можеш, чи не можеш витягнути її?
Ну, думаєш… Це… День…
Еврика!
Відпиляймо голову Королю Ніде.
Тоді вона випаде з шиї.
Так!
Ні! Хіба так ми не вб'ємо конячку?
Ні за що.
Конячка лиш сама вибереться звідти.
Нам її не дістати.
Мені шкода.
Нехай її жертва не піде на марне.
Слухайте план. У нас перевага.
Ми знищимо кожного мінотавра.
Зачекай трохи. Хочу сказати про наболіле.
Я багато чого наговорив Конячці, і поки її немає,
я хочу прояснити ситуацію.
Конячко, пробач мені за наступне.
Перше, двокрапка. Пам'ятаєш про залисину?
Через нерви, чи генетику?
Ну, я не пишаюся цим,
але я, може, їв твоє волосся, поки ти спала.
Вилкою, не дзьобом. Розумієш?
Накручував, як спагеті.
Я не дикун.
Друге, двокрапка. Мені…
Мені шкода.
Пробач, Вершнице.
Вибач, що пішла так.
Якби ти знала про все, спробувала б зупинити.
Зате ви всі у безпеці.
Усе скінчено.
Цікаво, про що ви думаєте.
Що кажете про мене, коли мене не стало.
Коли мене не стало
Лежить Конячка Зі світу пішла
Ну, з двох світів
І забула сказати «прощай» Друзям усім
Звичайно так швидко йти Вона не хотіла
Але, якби повернулась у часі Зробила б те саме
Була вона воїном
Та сиротою Мужньою
Усе життя
Але відкритися мусила іншим Щоб сильною стати
Ішла Веселковим шляхом
Через вогонь і воду Та скелі круті
Ким була вона?
Думаю, це неважливо
Усі любили її
Бувай, Вершнице.
До біса.
Каже: «Розчулення, а може розлучення?»
І що це за запах? Пахне гірше, ніж у моєму коледжі.
Як же тхне.
Відключаюсь.
Ти — спогад?
Бо здається, що ти мене бачиш.
Я бачу тебе.
Чую тебе.
І відчуваю запах.
Затушиш?
А ти бздітимеш?
То… була не я.
Може, то був я?
Я звик, що сам тут.
Певно, не помітив, як пустив.
Мене ніхто не бачить, коли я чаклую.
Ну, я не ніхто.
У цьому є сенс.
Хто ти?
Я бойовий кінь, що завершив останню місію.
Мої вітання.
Поїмо торта?
Ти принесла торта?
Ні. Вибач.
Усе одно треба відсвяткувати.
Що ми святкуємо?
Я врятувала друзів від війни, яку вони б не пережили.
Ну, сподіваюсь, що врятувала.
Ну, то що тепер?
Не знаю. Думала, побачу минуле Короля Ніде,
але застрягла тут з тобою. Ким би ти не був.
Я?
Я частина Короля Ніде.
Що? Ти? Не може бути.
Король Ніде — жахливий монстр.
А ти, ніби хороший олень.
Ну, у всіх є хороша й погана сторона.
Ні. Король Ніде має лише погану.
І все ж ми з тобою дуже схожі.
Сумніваюся.
Гаразд.
Страшненький ліс. Туман.
Це вже більше схоже на минуле Короля Ніде.
Гей, де ми?
Ти у пастці, перелякана
І сумуєш за кимось
Я знаю, як це
Та жінка з розлому.
Поглянь, накоїв що ти
Навіщо через двері пройшов?
Накоїв ти що?
Що я накоїв? Чому чекав тебе?
-Мені тут не місце -І ти прийшла звільнити мене
-Я завжди знав що повернешся ти -Вогні смолоскипів і кроки
Солдати вже йдуть по слідах За тобою ідуть
-Вони полюють на тебе -Тоді нехай ідуть
Але ти знаєш, що зроблять вони з тобою
Знаю
Знаєш Тож швидше тікай
Мене не чекай
Звідки ти її знаєш?
Що з тобою сталося?
І де ми?
Це пам'ять про їжу.
Так, пам'ятаю той сендвіч.
Базилік.
Не хочу це бачити.
Де ж він? Краще б купила штучний камінь.
Жартуєш? Ми стільки йшли сюди,
а ти не знаєш, де ключ? А, логічно.
Ти загубила ключ від нашого дому. Ні, запасний ключ.
Не можна губити щось запасне.
Воно ж буквально твій план «Б».
Це печера. Тут немає дверей.
Звісно ти так думаєш.
Ти ніколи нею не користувалася.
Завжди видиралася своїми шкрябучими нігтями.
Ти розрубуєш кокосові горіхи мачете.
Вночі.
Я хоча б не лускаю яйця зубами й не їм їх сирими.
Гидота.
Вгадай, хто я.
«Впусти мене. Я жінка. У мене немає ключів».
«Знаєш, що у мене є? Брудні ноги».
«Ти завжди знаєш, де я була, через бруд!»
Брудні ноги.
Двадцять шосте, двокрапка. Вибач за «Ого».
Я казав так, не тому, що дивувався,
а тому, що ти щоразу зупинялася.
Зараз згадую, і це було дійсно смішно. «Ого!»
-Двадцять сьоме, двокрапка. -Гаразд.
Кожен вибирає свій ряд. Спочатку відрізаємо голови.
Боже.
Далі хапаємо кінцівки і теж обрізаємо. Гаразд?
Ріжемо руки, ноги, ріжемо-ріжемо.
Все, що від них ще залишиться — спалюємо.
Треба вирити яму, де ми це все спалимо. Хто хоче вирити?
Ну? Дерплтоне?
Добре. Я ось що подумав.
Може, нічого не різатимемо.
Неправильно В-Б-И-В-А-Т-И їх,
якщо вони зараз не роблять зла.
Мій малюк колись був бойовим малюком, як і вони.
Що, якби ми його вбили?
Я намагалася.
Ні, Татлторте. Все добре. Я часто відрізав голови.
Ми ще любили бити своїх.
Я багато своїх перебив.
Упс.
На моїй совісті незліченна кількість трупів.
Татку, пляшечку.
Не можна вершити воєнні злочини. Має бути інший вихід.
Що ти пропонуєш?
У Ґлендейл є ідея.
Немає. Просто хочу подзюркати
і не знаю, де тут дзюркозона.
Дзюрко… Тобто, туалет?
Знайди якийсь кущик.
Гаразд.
Хтось знає, що нам робити з мінотаврами?
Чеде, ти підняв руку?
Що? Ні, просто чухаюсь. О, благодать.
Добре, ти іноді їв торт.
Чекай.
Дивися. Моя улюблена частина.
Та ну. Ти ж не… Гаразд.
Слухай, це вже сьомий спогад про їжу.
Стоп. Там знову та жінка.
З ким у неї весілля?
З Генералом.
Генералом? Тим самим Генералом?
Розлучені колись, знову разом
Ми разом були, тепер одне ціле
А цілим що стало, тепер буде вічним
Клянуся Я ніколи тебе не забуду
Ти прийшла звільнити мене
-Любов — це іскра -Якщо зробиш боляче
-Я завжди пробачу -Любов, як вічний вогонь
-Ти частина мене -Ніколи не покину тебе
-Розлучені колись знову разом -Наречена моя
Ми разом були, тепер одне ціле
-І моя любов до неї вічна -А цілим що стало, тепер стало вічним
-Кільцем цим клянуся -Кільцем цим клянуся в любові
Клянуся завжди бути поряд
Через труднощі Темряву й біль
Від тебе не втечу
Розлучені колись, знову разом
Ми разом були, тепер одне ціле
А цілим що стало
Тепер буде вічним
Мені шкода.
Тобі б не довелося переживати це, якби не я.
Якщо тебе це втішить, то ти маєш рацію. Ми чимось схожі.
Розлучення зі своєю людиною було найболючішою річчю у світі.
Звичайно, тобі теж було боляче.
Але на цьому схожість закінчується.
Можливо.
А може, і ні.
Що?
Але ці спогади про їжу! Тепер ці.
Ти колись пробувала беньє?
Чекай. Ти про що?
Гаразд, так. Воно нагадує пончик, але є чимось більшим!
Досить про їжу! Не можна просто порівняти мене
з Королем Ніде. Поясни, про що ти.
Я не контролюю те, що ти тут бачиш.
І навіть, якби контролював. Мені боляче бачити все це знову.
Тобі боляче?
Я пожертвувала всім, щоб зупинити тебе.
Кажеш, що ми однакові, але я не помічала, що стала монстром.
Як ти ним став?
Не знаю, що на це сказати.
Я вже навіть не знаю, де початок і кінець цьому.
Я тут застрягла, тож у тебе купа часу це з'ясувати.
Починай.
Спробую.
Може, все ж спробуємо обрізати?
Це спрацює.
Вирішили.
Воєнні злочини.
Вершнице, сітй. Має бути кращий спосіб.
Стій!
У мене ідея!
Не переймайся, Вершнице.
Риття ями з друзями допоможе запобігти вбивству.
Це якась нісенітниця.
Для кожного мінотавра на полі Ми ям нариємо доволі
Допоможуть нам друзі діркотаври До в'язниці потраплять всі мінотаври
Голову не можна рубати,
-краще живцем поховати? -Так!
Ми риєм ями, поганців ховаєм Так наша совість усіх нас благає
Багато бруду, кругла яма
Купа мінотаврів лежить тут без тями
Ми риємо, ховаєм поганців Ями!
Ну, і це ваш план?
Так. Ми ж щойно проспівали.
-Ями! -Ями!
Добре. Я в меншості, тож…
Стоп. Що сталося?
Я щойно врятував тебе.
І зробив я це цим ножем.
Яким ти проштрикнула мене.
І я повертаю тобі цей ніж.
-Як символ… -Так, ні. Залиш собі.
Чому просто не вершити злочини?
Вони прокидаються.
Я не розумію. Чому вони зарухались?
Де Конячка? Вона вибралася?
Певно, досі там.
Чому він рухається?
Це Король Ніде.
Магія Конячки не могла вічно стримувати.
Це ж
зовнішня частина розлому.
Наскільки це місце стало жвавішим та веселішим.
Де ти?
Люблю я «queso».
Так. Я й кажу. Слово «кесо» означає сир.
Тож у «кесо» має бути сир.
-Це я. -Ти так думаєш.
Це кентавр.
Так, ну, зараз я олень.
Але був кентавром.
-Оленетавром. -Що?
Але не хотів їм бути.
Точно не хочеш?
Ні, дякую.
Я просто не довіряю кентаврам.
На яку талію вони чіпляють бананку?
Коли дивляться
Ніби вони дивились.
Але якби дивилися
Думаєш, побачили б Думок вирій в голові?
Про те, що значить людиною бути?
Танцювати в їхніх залах Пізно вночі?
Як це, коли тебе серйозно сприймають?
Гуляти на пляжі
Й залишати лиш одну пару слідів На піску?
Чудовий голос.
Якби знав, що тут концерт, взяв би з собою банджо.
Чого тобі, Ґаскіне?
Чого мені? Хочу, щоб ти працював. Розлом знову нестабільний.
Так, сер.
Чому я чую відтінок сарказму?
Уже йду. Зараз усе виправлю. Це й зроблю.
Вітаю, пані. У чому проблема?
Я пронесла бруквотаврів через розлом,
і тепер вони якісь дивні.
Цікаво.
Мені шкода, що таке трапилось.
Я погляну.
Усі магію люблять Лише як вона робить
Через портали їздять Здоров'я своє гроблять
Кентавросвіт та люди Разом назавжди
Лиш двері треба лагодить Щоб вберегти їх від біди
Робітники розлому працюють день у день
Для сонячного удару легка вони мішень
Робітники розлому працюють Єднають два світи
Кентавросвіт та світ людей Разом назавжди
Ви полагодили?
Можна пройти через нього? У мене там справи.
Так, усе має бути добре.
Я просто не проносив би нічого живого.
Стоп, я ж живий.
Так і є. Я пожартував.
Розумієте, з-поміж іншого, я не люблю цей кентаврський гумор.
Гаразд. Ну, я з вами погоджуюсь, хоч я й кентавр, тож…
І цей запах.
-Перепрошую. Запах кентавра. -Гаразд, щасливої дороги.
Робітники розлому працюють день у день
Для сонячного удару легка вони мішень
Робітники розлому працюють Єднають два світи
Кентавросвіт та світ людей Разом назавжди
Гей.
-Точно можна проходити? -Так.
Точно-точно?
З нею щось станеться, і я у в'язниці.
Не знаю, що було в печері, але всі так чудово співали про тамтешніх жителів.
Ніколи не поставлю її життя під загрозу.
Добре. Ваша Високосте, час.
Ваш батько турбуватиметься.
А ми скажемо йому, чому затрималися.
І чому взагалі змогли повернутися.
Дякую. Не знаю, що б робила, якби не побачила цей світ.
Він цікавіший, ніж мій.
Згодні?
Не знаю, Ваша Високосте.
Я не часто бував на іншому боці.
Повірте, ви не багато втратили.
Але там ви, а ви прекрасна.
Ловелас.
Хто? Я? Ні.
Ваша Високосте.
Дякую. Обіцяю, що скажу батьку, хто допоміг нам пройти через розлом.
Ваш батько. Класно.
Передавайте йому привіт.
Що?
Вона стримала слово.
Хто хоче торта?
Ґері! Твій кінь повернувся.
Не занесеш це до столу? Я швидко.
Що ти робиш?
Ґері попросив потримати.
Це все святкування для тебе.
Ти не мусиш розносити торти. Ти повинен їсти їх. Чекай.
ПРАЦІВНИК РОКУ НА РОЗЛОМІ
Що з твоїми…
Вони відпали.
Вони періодично відпадають.
А, мені вони подобались.
Але й так непогано.
Знаєш, торти Ґері неймовірні.
Якби не носила дорогу сукню,
увесь торт би з'їла. У Ґері класні торти.
Думаєш, торти, це круто? Поглянь на це.
Це безпечно?
А ти не хочеш дізнатися, як воно працює?
Ця штука зроблена з матеріалів вашого світу,
а ця — з мого.
І ця, певно, радіоактивна.
Гаразд. Дай но сюди.
Як ти це зробила?
Казала ж, що провела купу часу у Кентавросвіті.
І я там я навчилася, що магія потребує обережного ставлення.
Потрібно підтримувати баланс між сторонами.
Міледі, ваш батько чекає на вас.
Побудь тут. Скоро буду.
Він… Ти дійсно закохався в неї?
Але я не думав, що вона покохає мене у відповідь.
Не таким, яким я був.
Відчуття це
Воно прийшло
Знову І знову
Відчуття це прямо з моїх грудей
Намагавсь ховати його від чужих очей
Однак привидів не вигнати тобі
Коли ти власноруч їх породив
І привидів не вигнати тобі
Коли ти сам
…пляжні м'ячі.
їх впустив
А потім що сталося?
Я був у відчаї.
Що це за місце?
Тут була моя майстерня.
Розумію. Ти закоханий, але вона людина, ти кентавр.
Щоб не журитися, ти поринув у роботу.
Правда ж? Розумник.
Не зовсім.
З ключем цим У безпеці тепер розлом
Проте яка різниця Якщо нам не бути вдвох
Тут більше сили Ніж я здатен осягнути
Має бути шлях Підкорити магію
Щоб я був достойним її
Не ворушись І не лякайся
Але лиш в теорії Я ще не намагався
Так!
Гаразд. Тихо.
Зараз усе виправлю.
Витягни звіра
Частину мене
Нехай знайде він свій шлях
Моє тіло не буде більше його домом
Чекай. Ти хочеш…
Ти й Генерал — одна людина?
Падай, гігантський дурний…
Дерплдроп!
-Потрібна допомога? -Ні, все добре. Де твоє тіло?
Хороше питання.
Гей! Досить! Там мої печінки!
Ось так.
Больові сигнали досягли мозку.
Дай Татлтону спокій!
Хіба ти хочеш стати
померлтоном.
Ти врятував мені життя!
Другий мій найкращий подарунок.
Найперший — це ти.
Пішов геть! У нас сімейна розмова!
Цілься в очі!
Ну, і так можна.
Час ховатися!
Нарешті.
Що? Вечірка затягнулася, чи що?
ЛаКройв! Квас-он! Ларруб! До зброї!
Це шукаєш?
Якою була Конячка в дитинстві?
Що це?
Швидше стріляй.
Святі суслики! Не знала, що буде так!
Я переживала, що ти підпалиш волосся.
Не люблю запах смаженого волосся.
Хто у мене на шляху?
-Застрибуйте. -Що?
Я забираю вас звідси, дорогенька.
Гаразд.
-То я просто сідаю… -Так.
І тоді…
-Ні. Просто… -Це було… Добре.
-Цього не чіпати. -А що чіпати?
-За що мені хапа… -Мені треба… Може ти…
Гаразд. Так.
Ось так.
Зуліусе, все чисто!
Скидайте каміння! Але стильно!
Але я щойно прибув.
Зручно Даґ?
Ні, пані. Війна ніколи не зручна.
Саме тому, коли я на полі бою,
я називаюсь…
Незручно Даґ?
Флет Даллас.
Що?
Яким герой буде для ваших поколінь?
Містичний чоловік — ковбой і кінь?
З голосом монотонним Він сам, як пегас
Тож вороги назвали його Кротавр Флет Даллас
Легенда Легенда про Флета Далласа
Уперед!
Чи має все те, що треба Чи підходить він?
Звичайно так Він одразу вершник і кінь
Легенда Легенда про Флета Далласа
Він емоцій не має Як і очей
-Але він чемпіон з-поміж інших речей -Речей!
Що ти за легенда Флет Даллас
-Флет -Техас
Стріляю малими версіями себе Я Флет Даллас
Я завжди б'ю швидко
Копаю я глибко У суді працюю
Вологіший за дощ Однак сухо декламую речення
Неси благую вість
Флет Даллас
Так
Побачимося в обід.
То ось куди діваються менші версії.
Добре, що ми закрили цю главу.
Що за…
Морже мій! Постав мене! Впевнена, що Рупор
повідомив усіх, що зустріч фанатів не цього тижня. Хто ти?
Твій хлопчик.
Бейдене, якщо ти мене чуєш,
то що ти думаєш про три мої останні пости?
Подобаються.
Він досі там, друзі!
Він знову рухається.
І мене ловлять!
Дитяча спальня.
Які вони схожі.
Я чую тебе.
Це я, Листяний Король.
І сьогодні мій день народження.
З днем народження тебе
З днем народження, Листяний Королю
Моя куртка!
Геть з дороги!
Моя куртка!
Я знайшов її!
Я знайшов…
Я знайшов свою куртку.
Така тепла.
Нарешті я…
Секундочку.
То весь цей час вона була у тебе?
Дійсно? Що?
Покоївка кладе речі, куди-небудь.
Яка ж вона тепла.
Дуже тепла.
Занадто тепла?
Тільки не знову!
Тепло!
Ні. Джебрі.
Дякую, ми пас.
Погано.
Але стане краще.
Привіт, мала.
Ти.
-О, так. Це ти. -Вибачте, що пізно.
-Заходив за друзями. -Ви прийшли.
Маккарпі. Бізі… потрібні ваші воїни,
щоб пробитися до Короля Ніде. Зустрінемося за розломом.
-Так, сер. -Ти зі мною, мала.
Правда? Так, сер.
Ого.
-А мені що робити? -Можеш битися?
-Так! -Тоді ти теж з нами.
Ходімо.
Лиш разом зможем виграть ми війну
І ворога розіб'єм ми за хвилину
Не думайте
Не кліпайте Мечі в них увіткніть
-Так? -Так, обернись
Захистіть себе від ворога Щоб захистити ці світи
Не зробимо це, якщо ми тут помремо
Декому судилося робити Великі речі
Тож доведеться вибрати нам Важчий шлях
Знаю, що ти теж
Але і я вже тут давно І з ворогом змагаюсь не перший раз
Тож навчу тебе всього, Щоб врятувати людей враз
Король Ніде хоче закінчити війну Стережіться
Тож приведіть монстра живим Я вб'ю його
Мій план дуже надійний Ураз я покінчу з ним
Привіт, темне відображення
Мій давній вороже
Гей, все добре.
Ти нічого поганого не зробив.
Генерал — герой. Ти створив доброго чоловіка.
Лишімо поки важкі спогади.
Дивись. Там ти.
Певно, запиваєш якийсь пончик.
Гей, стоп.
Ти покликав мене. Про що хочеш поговорити?
Ми помилилися.
Так. Треба було запросити тебе на весілля.
Ми помилилися. Нам треба виправити помилку. Ти не розумієш, як це.
Мені ніде не раді. Я більше так не можу.
Ні. Минулого не повернеш.
Я не хочу втрачати те, чого добивався.
Може, вона полюбить минулих нас.
Ми не спробували.
Ні. Вона любить мене.
Чи полюбить вона тебе, коли дізнається правду?
Що він робить?
Дурню.
Тобі мене не вбити.
Вб'єш одного…
Помре й інший.
Він тут. Узяти його!
Тобі не втекти.
Закиньте його в найглибшу темницю.
Він кинув мене у камеру без вікон, таку малу, що я не міг навіть встати
впродовж десяти жахливих років.
Ні. Не може бути.
Все, за що ми билися — брехня.
Де двері?
Які двері?
Я вже так робила. Коли була у мізках друзів,
двері з'являлися, щойно я хотіла піти.
Чому ми знову біля розлому?
Де…
Де я?
Перший мінотавр.
Я вирішив створити власну сім'ю.
Від цих кротаврячих дівок Проблем буде чимало
Що? Що цей лось робить у розломі?
Тобі тут не місце.
Мені ніде не місце.
Так. Ховрахотавр Ґаскін.
Побіг він, однак, швидше, ніж я думала.
Стоп!
Що ти робиш?
Поклади цю штуку. Ти здуріла?
Поглянь, що він зробив за допомогою неї.
Ти закрив його в темниці. Думав, наслідків не буде?
Так, думав. Але поглянь.
-Що? -Гидота.
Ні.
Я знаю правду.
Знаю, що ти зробив.
І знаю, що треба зробити.
Що ти накоїла?
Що ти наробила?
Мені було б тебе шкода,
якби ти не приніс стільки страждань.
Він знає, що ти тут.
Що ти маєш на увазі?
Ти.
Не втечеш.
Тобі нікуди йти, як і мені.
Неправда!
Мене чекає Вершниця.
Мене чекає табун.
Мене чекають мої друзі!
Конячко.
Заверши те, що не зміг я.
Ну ж бо!
Боже!
-Вона тут! -Треба забрати її звідти.
Конячко!
Конячко! Я так хвилювалась.
-Мен треба йти. -Куди?
Знайти Вершницю!
Ваммавінк, допоможеш?
Конячко!
Ти жива.
Так.
Слухай, мені потрібно тобі розповісти дещо.
Звучатиме як божевілля, але повір.
Вершнице,
ми так довго воюємо,
але єдиний спосіб її закінчити — вбити Генерала.
Що?
Чекай. Чому ти так вважаєш? Якась маячня.
Генерал ніколи не вб'є Короля Ніде. Він не може.
Вони одна сутність, замкнута у нескінченному колі битв.
Знаю, що звучить, як дурня і сама б не повірила,
але, якщо ми хочемо виграти, треба вбити Генерала.
Ні.
Ні. Ти не розумієш, що кажеш.
Знаю, звучить, як божевілля, але це правда.
Повір, що я знаю, як закінчити війну.
Як ти можеш знати це?
Ти просто кінь.
Маєш рацію.
Я кінь.
Чекай, Конячко, я не хотіла.
Добряче ти гепнулася.
-Ти в нормі, конячко? -Що? Що ти сказав, ти…
Король Ніде — наш ворог. Його й треба вбити.
Мала, не наближайся до нього.
Ґлендейл, подай зефір.
Ти про пухку, м'яку бабах-палицю? Тримай.
Попався.
Я не дозволю тобі зробити це.
Пробач, мала.
Вершнице!
Вершнице?
Генерал, він…
Ви всі також можете бути безстрашними
Можете битись за себе Самі за себе
Бо ви знаєте
Лише ви можете захистити
Себе
-Ви всі також можете -Ми всі просто
-Бути безстрашними -Крихкі істоти
-Маленькі й ніжні -Можете битись за себе
-Світу ще не бачили -Самі за себе
-Бо ви знаєте, лише ви можете -Але будьте поряд зі мною
-Захистити себе -І я захищу вас
-Ви всі можете також -Подихайте в пакет
-Бути безстрашними -Видих і вдих
-І світ затих -Крихкі…
-Можете битись за себе… -Дихайте в пакет
Подихайте в пакет Видих і вдих
-Світ затих -Будьте поряд зі мною
-Дихайте в пакет -І я захищу вас
Видих і вдих І світ затих
-Будь ласка, пане -Ви всі можете
-Я дуже допитливий, пане -Бути безстрашними
Не поговорите зі мною хвилю?
Навчіть мене, як бути розумнішим
Не знаю, не знаю його
І якщо я хочу стати чемпіоном
Тюльпаностеперів
Чому я не можу стати новим?
Можете битись за себе Самі за себе
-Бо ви знаєте -Будьте поряд
-Лише ви можете захистити -І я захищу
-Себе -Вас
Гаразд.
Що тепер?
Більше страждання.
Нам залишилося лише це.
Ти жива?
Я сподівався, що ти вижила.
Він не любить тебе.
Любов не така.
Я знаю, на що це схоже.
Але я мусив це зробити, щоб сказати тобі, що люблю тебе.
Ні!
Він…
Мені шкода.
Немає, за що шкодувати.
Ти не просто конячка.
Ти моя найкраща подруга.
Покажи справжнього себе.
Востаннє.
Яка сумна картина ця
Спочивай катована душа
Я б любила тебе таким, яким ти був
Одним цілим
Тож
Помовч
Час вже нам далі йти
І двері останні знайти
-Я допоможу повернути ключ -Ти допоможеш повернути ключ
Коли підеш ти
-Нарешті спочину я -Нарешті спочину я
-І світ наш врешті-решт звільнимо ми -Любов моя, ти нарешті вільна
Тихо
Я вже готова до тиші
Й досить отрути твоєї
Дізналася я врешті решт
Ти помреш
І брехню свою забереш
Коли в очах твоїх загасне вогонь
Добре все
Ти не помреш
Відпочинь Битва наша закінчилась вже
Скінчилось все Перемога нас жде
Ми нарешті будемо разом
Якщо будеш ти зі мною
Я спокійна Бо знатиму, що нарешті не одна
Знайшла я тебе Тож я не сама
Ти повернулась І лиш це важливо
Тепер можна нам просто бути
Ти і я
І ми з тобою
Солдати хай спочивають
Сестри почнуть життя заново
Вершнице?
Вершнице…
Я шукала тебе
І боялася так
Прибираймо Чистьмо пил та всі завали
Миймо разом усі зали
Одне одному допомагаймо
Світи скінчили воювати
Дамо їм час посумувати
Рани свої залікувати
Може, почнемо все спочатку?
Ось історії кінець
Коли почнемо ми спочатку
Як страждання звести нанівець?
Друзі, затуліть свої співалки. Тут ще один.
Будь ласка, сер
Не опустите меча, сер?
Не пручайтесь Ви у пастці
Тож Татлтон навчить вас Як хорошим вирости
Боже Я так люблю Татлтона
-І свій табун -Нарешті ми зможемо почати спочатку
Може, співатимете трохи тихіше?
Тут дехто з тог освіту повертається.
Ой. Ми трохи відволіклись.
Тепер кентаври й люди проводитимуть більше часу разом.
Нам потрібен той, хто знається на двох світах, що підтримувати порядок.
Якийсь могутній маг з неймовірним голосом.
Що скажеш, Конячко?
Що? Я думала, ми їстимемо пиріг Ґері.
Дехто і їсть.
Смакота.
Поглянь, Ґері.
Чудове відчуття, так? Усім подобається твій…
Я стану татом!
І ти теж, хлопче! Це ж твоє.
Це сталося!
-Погоджуйся, Конячко. Ставай шаманом! -Я?
-Я не ходила до шаманської школи. -Зробили виняток.
І я не проти. Так.
Дадуть чудовий плавучий дім.
Так.
Так!
Я щойно випустила свої мініверсії з копит?
Конячка! Сік нам несе!
Ого, шаман!
Ну, я буду ним лише, якщо ти зі мною.
Звісно я з тобою. Хочу жити на плавучому домі.
Лиш ми троє та купа розваг,
міжсвітових подорожей та пригод.
Я зробила нам однакові гумки для волосся.
Яке кругле! Яке колихливе!
Яке Кентавросвітне!
Стоп. Що?
Чудове волосся.
Я готова
Перед усім, що буде зі мною
Я справлюся з усім
Поки ти поруч зі мною
Бо я долала випробування
Я долала перешкоди
Життя постійно міняло мене
Але я б не зайшла далеко так
Без тебе
Я сильніша, коли довіряю сім'ї
Коли покладаюсь на неї
А вона на мене
Де б вона не була Там буду і я
Треба бути сміливим
І вміти трохи чаклувати Щоб далі пройти
Привіт, Веселковий Шляху Ходімо
Ми йдемо тебе віднайти
Шлях може стати важким
Довіра врятує тебе
Знайди собі вірних друзів Бо любов звільняє тебе й мене
Любов дає нам мету І рятує нас, від лиха стереже
Коли холодно стане Чи спека застане
Якщо ти суперфанат Або зіркою є
Подобатися.
Друзі любитимуть тебе Таким, який ти є
Боже! Зручно Даґ торкнувся мене!
Хто вона?
Вона воїн, сирітка
Хто вона?
Мій найкращий друг
Хто вона?
Якийсь дурний кінь
І я їв її волосся десь рік
Вона не ідеальна Ще вчиться
Дивна вона Але старається бути краще
І її друзі допомагають з цим
Я сильніша, коли довіряю сім'ї
Коли покладаюсь на неї А вона на мене
Де б вона не була Там буду і я
Я залишусь Боротимусь
Не покину її
Бо вона робить все кращим
У Кентавросвіті
КІНЕЦЬ
Вітаю.
Це я, Зручно Даґ.
Хочу подякувати вам усім, що додивилися «Кентавросвіт»,
який, як ви знаєте, був серіалом про історію з мого життя,
життя Зручно Даґа.
Чекайте. Улюблена частина.
Тоді виліз я з землі відчути сонце
І я виграв стрічку У Конкурсі талантів Джонні-чаювальника
Не повернуся до в'язниці я З черв'яками та жуками
Я герої історії тепер І Зручно Даґом звуся я
Ну, ви зрозуміли.
Що ж, де… А, ви досі тут.
Чудово. Дякую, що дивилися шоу «Кентавросвіт» увесь цей час
та дякую за те,
що дивитися зі мною титри. Як, як я розумію, ніхто не дивиться.
Але сьогодні все зміниться,
бо, дивіться, ми дивимося разом.
Візьміть попкорн і подякуйте Джону,
що був у шоу.
Знаєте, вони не казали, що титри такі довгі.
Я не готовий говорити довше,
але продовжу й скажу…
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба
Бувайте!