‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫ככה נראה מבפנים המוח של מלך שומקום?‬
‫ציפיתי… לא לזה.‬
‫הגוף שלי נראה…‬
‫רגיל?‬
‫מבנה הגוף המתנודד שלי!‬
‫- בעולם הקנטאורים -‬
‫מה זאת אומרת, סוסה בתוך המוח שלו?‬
‫אני לא מנסה להיות סרקסטי,‬
‫אבל זה בדיוק ככה.‬
‫סוסה זינקה כמו צלחת מעופפת מושיעה‬ ‫מתוך הלילה והשתמשה בקסם סיפור הרקע שלה.‬
‫ואז היא הקפיאה את כל הלוחמים‬ ‫הרעים והמקרקשים. רואה?‬
‫למה שתעשה את זה?‬
‫הגנרל בדרך.‬
‫אבל הוא עוד לא פה.‬
‫הקרב עמד להתחיל בלעדיו.‬
‫היא הקריבה את עצמה כדי לנצח במלחמה.‬
‫היא אפילו לא התייעצה איתי!‬ ‫חייבים להתייעץ עם החברה הכי טובה‬
‫לפני משימת התאבדות נועזת.‬
‫אני בבירור מאוד נסערת‬ ‫ומנסה להסתיר את העצב והאבל שלי‬
‫ואני פשוט אמשיך במונולוג‬ ‫עד שהכול יהיה מוצף בדמעות.‬
‫אוי, סוסה! סוסה, מותק שלי!‬
‫כל כך אמיצה! סמל עבור כולנו!‬
‫אני אבכה בדרמטיות עכשיו!‬
‫אל תדאג. אני כאן.‬
‫אוי, לא. זה מתחיל.‬
‫גם אני דומע כי אני אוהב את סוסה.‬
‫טוב. אוקיי. אני…‬
‫כולם צריכים להפסיק לבכות.‬
‫לא יכול!‬
‫נורא עצוב!‬
‫טוב. תוציאי אותה עם הקסם שלך.‬
‫טוב, את צריכה להבין‬
‫שהייתי הראשונה במשפחה ללמוד בבי"ס לשמאנים.‬
‫אז הייתי תחת הרבה לחץ ו…‬
‫תסתכלי עליי.‬ ‫האם את יכולה להוציא את סוסה משם עם קסם?‬
‫טוב, את חושבת… זה… היום שבו…‬
‫רגע "יש לי" עם נורה!‬
‫בואו ננסר את הראש של מלך שומקום.‬
‫ככה היא תיפול מהצוואר שלו.‬
‫כן!‬
‫לא! זה לא יהרוג גם את סוסה?‬
‫לא רוצה.‬
‫רק סוסה יכולה להוציא את עצמה משם.‬
‫אין לנו דרך להגיע אליה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אם היא אבודה, צריך שהקורבן לא יהיה לשווא.‬
‫זו התוכנית. יש לנו יתרון עכשיו.‬
‫נהרוג את כל המינוטאורים.‬
‫יכולה לעצור לרגע?‬ ‫צריך להתייחס לפיל-טאור שבחדר.‬
‫העלבתי המון את סוסה, ועכשיו כשהיא לא פה‬
‫ולא יכולה לשמוע אף מילה שלי,‬ ‫זה הרגע להתנצלות.‬
‫סוסה, אם את שומעת אותי,‬ ‫סליחה על הדברים הבאים.‬
‫אחד, נקודתיים. זוכרת שהתחילה לך קרחת?‬
‫חששת שזה משהו גנטי.‬
‫אני מתגאה בזה רק קצת,‬
‫אבל אולי אכלתי את השיער שלך בשנתך.‬
‫עם מזלג, לא המקור.‬
‫סובבתי כמו ספגטי.‬
‫אני לא פרא.‬
‫שניים, נקודתיים. אני…‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, ריידר.‬
‫סליחה שעזבתי ככה.‬
‫אם היית יודעת מה אעשה,‬ ‫היית מנסה לעצור אותי.‬
‫לפחות כולכם בטוחים עכשיו.‬
‫זה נגמר.‬
‫מעניין מה כולכם חושבים.‬
‫מה אתם אומרים עליי כשאני כבר לא שם.‬
‫"עכשיו כשאני אינני‬
‫כאן טמונה סוסה, היא כבר הלכה מהעולם‬
‫טוב, משניהם‬
‫והיא בקושי נפרדה לשלום מכל חבריה‬
‫וכמובן שהיא מתחרטת שעזבה כל כך מהר‬
‫למרות שאם הייתה יכולה לחזור‬ ‫הייתה עושה את זה שוב‬
‫היא הייתה חיילת‬
‫ויתומה, היא הייתה קשוחה‬
‫המון זמן‬
‫אבל היא הייתה צריכה להיפתח לאחרים‬ ‫כדי להיות באמת חזקה‬
‫היא צעדה על שביל הקשת‬
‫במעמקים ובקור ובצוקים התלולים שמעל‬
‫מי היא הייתה?‬
‫כנראה זה לא משנה‬
‫אהבו אותה"‬
‫להתראות, ריידר.‬
‫לא רוצה.‬
‫אשתי אמרה, "שלום בית? תגיד שלום לבית".‬
‫וגם מה הריח הזה?‬ ‫יותר מסריח מסיבוב ההופעות שלי בקולג'ים.‬
‫ריח נורא.‬
‫טלפון צדפה.‬
‫אתה זיכרון?‬
‫כי נראה לי שאתה רואה אותי.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫אני שומע אותך.‬
‫אני מריח אותך.‬
‫אתה תכבה את זה?‬
‫את תפליצי שוב?‬
‫זה… לא הייתי אני.‬
‫אולי זה הייתי אני.‬
‫אני רגיל להיות לבד.‬
‫בטח שחררתי אחד.‬
‫בדרך כלל אף אחד לא רואה אותי‬ ‫עם קסם סיפור הרקע.‬
‫ובכן, אני באמת אף אחד.‬
‫אז זה הגיוני.‬
‫מי את?‬
‫אני סוסת מלחמה‬ ‫שסיימה את המשימה האחרונה שלה.‬
‫ברכותיי.‬
‫שנאכל עוגה?‬
‫הבאת עוגה?‬
‫לא. סליחה, אין עוגה.‬
‫צריך לחגוג בכל זאת.‬
‫מה חוגגים?‬
‫הצלתי את החברים שלי ממלחמה‬ ‫שאולי לא היו שורדים.‬
‫אני לפחות מקווה שזה מה שקרה.‬
‫אז מה יקרה עכשיו?‬
‫לא יודעת.‬ ‫חשבתי שאראה את סיפור הרקע של מלך שומקום,‬
‫אבל נראה שאני תקועה איתך, מי שלא תהיה.‬
‫אני?‬
‫אני חלק ממלך שומקום.‬
‫מה? אתה? לא.‬
‫מלך שומקום הוא מפלצת מגעילה ומחרידה.‬
‫אתה נראה כמו בחור חביב.‬
‫בכולנו יש טוב וגם רע.‬
‫לא. מלך שומקום הוא רק רע.‬
‫ולמרות זאת, אני ואת ומאוד דומים.‬
‫אני ממש בספק.‬
‫אוקיי.‬
‫יער מפחיד. ערפל.‬
‫זה נראה קצת יותר כמו סיפור רקע‬ ‫של מלך שומקום.‬
‫היי, איפה אנחנו?‬
‫"את לכודה ומפוחדת‬
‫ואת מתגעגעת למישהי‬
‫אני מכיר את ההרגשה"‬
‫זו האישה מהשער.‬
‫"תראה את הצרות שגרמת להן‬
‫לא היית אמור לעבור בדלת ההיא‬
‫מה עשית? מה עשית?‬
‫מה עשיתי? מה עשיתי? חיכיתי לך.‬
‫אסור שאהיה פה.‬ ‫-ועכשיו באת לשחרר אותי‬
‫תמיד ידעתי שתחזרי בשבילי‬ ‫-אורות הלפידים, רעש הצעדים‬
‫החיילים בדרך, הם באים בשבילך‬
‫הם צדים אותך‬ ‫-אז שיבואו‬
‫אבל אתה יודע מה הם יעשו איתך‬
‫אני יודע‬
‫אתה יודע, אז ברח והתחבא‬
‫אל תחכה לי"‬
‫איך אתה מכיר אותה?‬
‫אחי, מה קרה לך?‬
‫ואיפה אנחנו?‬
‫זה זיכרון אוכל.‬
‫אני זוכר את הכריך הזה.‬
‫בזיליקום.‬
‫לא רוצה לראות את זה.‬
‫איפה הוא? ידעתי שכדאי לקנות אבן מדומה כזו.‬
‫את צוחקת עליי? באנו עד לטירה שלך,‬
‫ואין לך את המפתח? כן, זה הגיוני.‬
‫איבדת את המפתח לבית שלנו.‬ ‫לא, איבדת את המפתח הנוסף.‬
‫לא מאבדים את הנוסף.‬
‫כל המטרה שלו היא להיות רשת ביטחון.‬
‫זו מערה. אין דלת.‬
‫כמובן שתחשבי ככה.‬
‫מעולם לא השתמשת בה. את פשוט מזדחלת הפוכה‬
‫על התקרה עם הציפורניים המגרדות שלך.‬
‫אתה מרסק קוקוסים עם מצ'טה‬
‫בלילה.‬
‫לפחות אני לא פותח ביצים עם השיניים‬ ‫ואוכל אותן לא מבושלות.‬
‫פשוט מגעיל.‬
‫נחשי מי אני.‬
‫"תכניס אותי. אני אישה. אין לי מפתח.‬
‫יודע מה כן יש לי? רגליים מלוכלכות.‬
‫תמיד תדע איפה הייתי בגלל לכלוך!"‬
‫רגליים מלוכלכות.‬
‫26, נקודתיים. סליחה שאמרתי "ואו" כל הזמן.‬
‫לא אמרתי את זה כי הופתעתי. בעצם‬
‫זה היה מצחיק לראות אותך עוצרת כל פעם.‬
‫אני נזכר בזה עכשיו. זה ממש מצחיק. "ואו!"‬
‫טוב, 27 נקודתיים.‬ ‫-טוב.‬
‫שכל אחד יבחר שורה. קודם נקטע להם את הראש.‬
‫אוי.‬
‫אחרי זה נתפוס גפיים ונקטע אותן. אוקיי?‬
‫נקטע זרועות, נקטע רגליים, פשוט לקטוע.‬
‫אחרי זה ניקח כל מה שנשאר לבור השרפה.‬
‫אגב, נצטרך בור שרפה.‬ ‫מי רוצה לחפור את בור השרפה?‬
‫כן? דורפלטון? אחי?‬
‫יש לי כמה הערות.‬
‫אולי לא נקטע כלום.‬
‫זה נראה לא בסדר‬ ‫ל-ה-ר-ו-ג את המינוטאורים האלה‬
‫כשהם לא עושים משהו רע עכשיו.‬
‫ילד התינוק שלי‬ ‫היה פעם ילד תינוק קרב כמוהם.‬
‫מה אם היינו הורגים אותו?‬
‫ניסיתי.‬
‫לא, אבוש. לא נורא.‬ ‫קטעתי הרבה ראשים כל הזמן.‬
‫גם הייתה אש ידידותית.‬
‫הרגתי הרבה מהחבר'ה שלי.‬
‫אופסי.‬
‫אין ספור גופות מעיקות על המצפון שלי.‬
‫אפשר מיץ-מיץ?‬
‫ריידר, לא נוכל לבצע פשעי מלחמה.‬ ‫בטח יש דרך טובה יותר.‬
‫אז מה את מציעה?‬
‫לגלנדייל יש רעיון.‬
‫אין לי. פשוט יש לי פיפי‬
‫ואני לא יודעת איפה עושים פשפושים.‬
‫פשפושים… התכוונת לשירותים?‬
‫תמצאי שיח, גלנדייל.‬
‫טוב.‬
‫למישהו יש רעיונות לטיפול במינוטאורים?‬
‫צ'אד, הרמת יד?‬
‫מה? לא, פשוט גירד לי. כן, זה טוב ככה.‬
‫טוב, אז פעם גם אכלת עוגה.‬
‫רגע.‬
‫תראי. זה החלק האהוב עליי.‬
‫בחייך. אתה לא… אוקיי.‬
‫גבר, זה זיכרון האוכל השביעי שראינו.‬
‫רגע. הנה האישה הזו שוב.‬
‫עם מי היא מתחתנת?‬
‫הגנרל שלך.‬
‫הגנרל שלי? כלומר, הגנרל?‬
‫"היינו שבורים לרסיסים, ועכשיו אנחנו שלמים‬
‫אחרי שחזרנו להיות שלמים,‬ ‫עכשיו אנחנו מאוחדים‬
‫אחרי שהפכנו למאוחדים כעת נהיה נצחיים‬
‫אני נשבע לעולם לא להפסיק לחשוב עלייך‬
‫באת לשחרר אותי‬
‫אהבה היא ניצוץ‬ ‫-ואם תפגעי בי‬
‫תמיד אסלח לך‬ ‫-אהבה היא תבערה הגדלה תמיד‬
‫את חלק ממני‬ ‫-לעולם לא אפרד ממך‬
‫היינו שבורים, ועכשיו שלמים‬ ‫-היא נועדה להיות שלי‬
‫חזרנו להיות שלמים, ועכשיו מאוחדים‬
‫ואהבתי לה לעולם לא תדעך‬ ‫-אחרי שהתאחדנו, עכשיו אנו נצחיים‬
‫ועם טבעת זו אני נשבעת‬ ‫ועם טבעת זו, אהובתי, אני נשבע‬
‫לעולם לא לעזוב אותך‬
‫גם בזמנים קשים ואופל וכאב‬
‫ממך לא אסתתר‬
‫היינו שבורים, ועכשיו שלמים‬
‫חזרנו להיות שלמים, ועכשיו מאוחדים‬
‫אחרי שהפכנו למאוחדים‬
‫כעת נהיה נצחיים"‬
‫אני מצטערת.‬
‫נראה לי שחווית שוב את הזיכרון הזה‬ ‫רק בגללי.‬
‫אם זה מנחם אותך, אתה צודק.‬ ‫יש בינינו משהו משותף.‬
‫הפרידה מבת האנוש שלי‬ ‫הייתה הכאב הכי נורא שהרגשתי.‬
‫מן הסתם זה הכאיב גם לך.‬
‫אבל זה כל הדמיון בינינו.‬
‫אולי.‬
‫או שאולי לא.‬
‫מה?‬
‫אבל זיכרונות האוכל האלה! הם טובים.‬
‫טעמת פעם בנייה?‬
‫רגע. למה התכוונת?‬
‫כן. זה קצת כמו סופגנייה,‬ ‫אבל הרבה יותר מזה!‬
‫אני לא רוצה לדבר על אוכל!‬ ‫אתה לא יכול סתם להשוות אותי אליך,‬
‫מלך שומקום. אתה צריך להסביר.‬
‫אני לא שולט במה שאת רואה פה.‬
‫וגם אם כן, זה מכאיב לראות את כל זה שוב.‬
‫רוצה לדבר על כאב?‬
‫ויתרתי על הכול כדי להיתקע פה ולעצור אותך.‬
‫אתה אומר שאנחנו דומים,‬ ‫אבל אני לא הפכתי למפלצת.‬
‫איך הפכת לזה?‬
‫אני לא יודע איך לענות.‬
‫אני אפילו כבר לא יודע איפה ההתחלה והסוף.‬
‫אני תקועה פה,‬ ‫אז יש לך את כל הזמן בעולם לברר.‬
‫תתחיל איפשהו.‬
‫אני יכול לנסות.‬
‫חבר'ה, אולי בבקשה ננסה את הקטיעות?‬
‫הקטיעות עובדות.‬
‫וזהו זה.‬
‫פשעי מלחמה.‬
‫ריידר, חכי. בטח יש דרך טובה יותר.‬
‫חכי!‬
‫יש לי רעיון.‬
‫את לא צריכה להרגיש רע.‬
‫כשחופרים בור עם חברים,‬ ‫זו דרך להימנע מביצוע רצח.‬
‫דורפלטון, זה לא הגיוני.‬
‫"לכל המינוטאורים הקפואים‬ ‫נחפור בורות שיוכנסו אליהם‬
‫ניעזר בחברינו החפר-טאורים לחפור‬ ‫ואז הם יתעוררו בכלא"‬
‫אז לא להוריד לו את הראש?‬
‫פשוט תקברו אותו חי במקום זאת?‬ ‫-כן!‬
‫"נחפור ונקבור את הרעים‬ ‫ואז המצפון שלנו יהיה פחות עצוב‬
‫חדר עשוי עפר, שקוע ועגול‬
‫שותלים מינוטאורים באדמה‬
‫נחפור ונקבור את הרעים. בורות!"‬
‫טוב. החלטתם לחפור לי?‬
‫כן, לחפור. שרנו את שיר הבורות.‬
‫בורות!‬ ‫-בורות!‬
‫טוב. אני במיעוט, אז בואו ננסה…‬
‫רגע. מה קרה פה?‬
‫מה שקרה הוא שהצלתי אותך.‬
‫ועשיתי את זה עם הסכין הזו.‬
‫זו הסכין שאיתה דקרת אותי.‬
‫וזו הסכין שאשיב לך כעת.‬
‫כסמל ל…‬ ‫-לא. שמור אותה.‬
‫למה לא נתתם לי פשוט לבצע פשעי מלחמה?‬
‫הם מתעוררים.‬
‫אני לא מבינה. למה הם זזים?‬
‫איפה סוסה? היא יצאה?‬
‫היא בטח עדיין בפנים.‬
‫אז איך הוא זז?‬
‫הוא מלך שומקום.‬
‫לא הייתה ערובה לכך‬ ‫שהקסם של סוסה יקפיא אותו לנצח.‬
‫זה‬
‫האזור מחוץ לשער בעולם הקנטאורים?‬
‫תראה כמה הומה ושמח הוא היה.‬
‫איפה אתה?‬
‫אני אוהב קסו.‬
‫כן. זה מה שאני אומר.‬ ‫משמעות המילה "קסו" היא גבינה.‬
‫אז בקסו חייבת להיות גבינה.‬
‫זה אני.‬ ‫-זו דעתך.‬
‫זה קנטאור.‬
‫טוב, אני דישון עכשיו.‬
‫אבל הייתי קנטאור.‬
‫דישון-טאור.‬ ‫-מה?‬
‫אבל לא רציתי להיות אחד.‬
‫אתה בטוח שאתה לא רוצה?‬
‫אני בסדר, תודה.‬
‫אני לא סומך על קנטאורים.‬
‫כשקנטאור חוגר פאוץ', על איזה מותן הוא?‬
‫"כשהם מביטים בי"‬
‫כאילו שבכלל יביטו בי.‬
‫"אבל אם היו מביטים‬
‫האם היו רואים את המחשבות‬ ‫שמתרוצצות לי בראש?‬
‫כמו, איך זה להיות אנושי?‬
‫לרקוד באולמות הנשפים שלהם עד אמצע הלילה?‬
‫מה ההרגשה כשמתייחסים אליך ברצינות?‬
‫ללכת על החוף‬
‫ולהשאיר רק זוג עקבות אחד?"‬
‫אתה שר יפה.‬
‫אם הייתי יודע שתפצח בשירה‬
‫הייתי מביא את הבנג'ו שלי.‬
‫גוסקין, מה אתה רוצה?‬
‫מה אני רוצה? שתעשה את העבודה שלך.‬ ‫השער שוב עושה בעיות.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אני חושב שקלטתי סרקזם.‬
‫מיד אלך, אדוני. אתקן את זה. זה מה שאעשה.‬
‫יום טוב, גברתי. מה הבעיה?‬
‫הבאתי את הרוטבגה-טאורים האלה דרך השער,‬
‫ועכשיו הם מוזרים.‬
‫מעניין.‬
‫אני מצטער שזה קרה לך.‬
‫אלך לבדוק.‬
‫"כולם אוהבים קסם, אבל לא כשהוא מקולקל‬
‫הם עוברים דרך השער,‬ ‫אבל עדיף שלא יסמכו עליו.‬
‫עולם הקנטאורים ובני האדם מחוברים לעד‬
‫הם כמעט לא מסכימים אף פעם‬ ‫אבל מישהו צריך לתקן את הדלת‬
‫עבודת פועלי השער לעולם לא מסתיימת‬
‫אנחנו עמלים ומזיעים בשמש‬
‫פועלי השער עובדים לחיבור בין העולמות‬
‫עולם הקנטאורים ובני האדם"‬
‫זה תוקן?‬
‫אוכל לחזור? יש לי עניינים שם היום.‬
‫זה אמור להיות בסדר.‬
‫אבל לא הייתי מעביר משהו חי, אם הבנת אותי.‬
‫רגע. אני חי, לא?‬
‫אכן, אדוני. זו הייתה בדיחה.‬
‫זה אחד מהדברים שמעולם לא סבלתי‬ ‫אצל קנטאורים,‬
‫ההומור שלהם.‬
‫אני בעצם מסכים איתך, ואני קנטאור, אז…‬
‫והריח הזה.‬
‫סליחה. ריח של קנטאורים.‬ ‫-כן, טוב. דרך צלחה, אדוני.‬
‫"עבודה פועלי השער לעולם לא מסתיימת‬
‫אנחנו עמלים ומזיעים בשמש‬
‫פועלי השער עובדים לחיבור בין העולמות‬
‫עולם הקנטאורים ובני האדם"‬
‫היי.‬
‫אתה בטוח שזה בסדר לעבור?‬ ‫-כן.‬
‫לגמרי בטוח?‬
‫אם משהו יקרה לה, אזרק לצינוק.‬
‫לא יודעת מה היה במערה,‬
‫אבל אהבתי את השיר על הפחד ממי שחי שם.‬
‫לעולם לא אעמיד אותה בסכנה.‬
‫טוב לדעת. הוד מלכותך, עלינו ללכת.‬
‫אביך יתהה למה התעכבת.‬
‫ונאמר לו מה סיבת העיכוב.‬
‫ואת הסיבה לכך שיכולנו בכלל לחזור.‬
‫תודה. אני לא יודעת מה הייתי עושה‬ ‫אילולא יכולתי לראות את העולם הזה.‬
‫הוא הרבה יותר מעניין מעולמי.‬
‫נכון?‬
‫לא יודע, הוד מלכותך.‬
‫לא ביליתי זמן רב בצד השני.‬
‫סמוך עליי. לא הפסדת הרבה.‬
‫אבל את שם, ואת מגניבה.‬
‫מקצוען.‬
‫מי? אני? לא.‬
‫הוד מלכותך, בבקשה.‬
‫שוב תודה. אוודא שאבי ידע שבזכותך‬
‫חזרנו בשלום דרך השער.‬
‫אבא שלך. אה, אחלה.‬
‫תמסרי לו דרישת שלום ממני.‬
‫מה?‬
‫היא עמדה במילתה.‬
‫מי רוצה עוגה?‬
‫גארי! הסוסה שלך חזרה.‬
‫אתה מוכן לקחת את זה לשולחן? תכף אחזור.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫גארי ביקש ממני להחזיק את זה.‬
‫כל החגיגה הזו היא בשבילך.‬
‫אתה לא אמור לטפל בעוגה.‬ ‫אתה אמור לאכול אותה. רגע.‬
‫- פועל השער של השנה -‬
‫מה קרה ל…‬
‫הן נשרו.‬
‫זה עניין עונתי.‬
‫אה, חשבתי שהן חמודות.‬
‫אבל גם הכובע יפה.‬
‫העוגות של גארי ממש טעימות.‬
‫אם לא הייתי לובשת שמלה ממש יקרה,‬
‫הייתי מחסלת את הדבר הזה.‬ ‫העוגות של גארי כל כך מדהימות.‬
‫את חושבת שהעוגה מדהימה? תראי את זה.‬
‫זה בטיחותי?‬
‫חשבתי שתרצי לדעת איך זה עובד.‬
‫הדבר הזה עשוי מחומר מהעולם שלך,‬
‫וזה עשוי מחומר מהעולם שלי.‬
‫ובטח יש קצת קרינה.‬
‫אוקיי. פשוט אקח אותם.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫אמרתי לך. ביליתי הרבה זמן בעולם הקנטאורים.‬
‫ולמדתי שם כמה דברים,‬
‫כמו להיזהר עם קסמים.‬
‫צריך לכבד את האיזון בין הצדדים.‬
‫גברתי, אביך רוצה שתבואי לאולם הנשפים.‬
‫תישאר פה. תכף אחזור.‬
‫הוא… אתה היית ממש מאוהב בה, נכון?‬
‫לא חשבתי שהיא תוכל לאהוב אותי חזרה.‬
‫לא איך שהייתי.‬
‫"הו, הרגש הזה‬
‫הוא הגיע‬
‫ונכנס שוב ושוב‬
‫רגש ממש מתחת לפני העור‬
‫וניסיתי כל כך לא לתת לו לחדור‬
‫אבל אי אפשר למנוע את כניסת רוחות הרפאים‬
‫כשאתה הבית הרדוף‬
‫ואי אפשר להיפטר מרוחות הרפאים‬
‫כשאתה הוא זה"‬
‫כדורי ים.‬
‫"שנתן להן להיכנס"‬
‫ואז מה קרה?‬
‫הייתי נואש.‬
‫מה המקום הזה?‬
‫זו הייתה הסדנה שלי.‬
‫הבנתי. היית מבואס. היית מאוהב.‬ ‫אבל היא אנושית ואתה קנטאור.‬
‫במקום לרטון כל היום פשוט עבדת.‬
‫נכון, חבוב? חכמצ'יק שכמותך.‬
‫לא ממש.‬
‫"עם המפתח הזה השער עכשיו מוגן‬
‫אבל מה ההבדל אם לא אוכל להיות איתה?‬
‫אבל יש פה יותר עוצמה משאני יודע‬
‫ובטח יש דרך להשתמש בקסם הזה‬
‫כדי להפוך את עצמי למישהו שתיקח ברצינות‬
‫אל תזוז, זה לא יכאב‬
‫לפחות בתאוריה, כי מעולם לא ניסיתי את זה."‬
‫כן!‬
‫טוב. תירגע.‬
‫אחבר ביניכם שוב.‬
‫"אוציא את החיה‬
‫חלק ממני‬
‫שתמצא את דרכה לבד‬
‫גופי לא יכול עוד להיות ביתה"‬
‫רגע. אתה לא מתכוון…‬
‫אתה והגנרל הייתם פעם אותו אחד?‬
‫תיפול, יא חתיכת…‬
‫דורפל-שמוט!‬
‫רוצה עזרה איתו?‬ ‫-לא, אין צורך. איפה הגוף שלך?‬
‫שאלה טובה.‬
‫היי! תפסיקו! הכבדים שלי שם!‬
‫הנה זה.‬
‫אותות הכאב סוף סוף הגיעו למוח שלי.‬
‫תעזבו את אבא'להטון שלי!‬
‫אלא אם אתם רוצים להיות‬
‫מתים-לטון.‬
‫הצלת לי את כל החיים.‬
‫זו המתנה השנייה הכי טובה שקיבלתי.‬
‫הכי טובה היא אתה.‬
‫לך מפה! זה רגע לאבא-בן-לטון!‬
‫ישר לעיניים.‬
‫טוב. גם זה עובד.‬
‫זמן להתחבא!‬
‫סוף סוף.‬
‫מה? האפטר פארטי של השירקוד התארכה?‬
‫לקרויב! קוואס-און! לארוב! קחו את נשקיכם.‬
‫מחפשת את אלה?‬
‫אז איך סוסה הייתה בגיל צעיר?‬
‫מה זה?‬
‫במקומך הייתי יורה.‬
‫יאבללי! לא ידעתי שזה יעשה את זה!‬
‫רק פחדתי שהשיער שלך יידלק, או משהו.‬
‫No me gusta את הריח של pelo בוער.‬
‫הולכות לכיוון שלי?‬
‫עלי.‬ ‫-מה?‬
‫אחלץ אותך מפה, מותק מספר שתיים.‬
‫אוקיי.‬
‫טוב. אז פשוט לעלות.‬ ‫-כן.‬
‫ואז.‬
‫לא. רק… לא.‬ ‫-זה היה… אוקיי.‬
‫לא אמרתי לגעת בזה.‬ ‫-אני לא יודעת במה לאחוז.‬
‫אז במה… אוקיי.‬ ‫-פשוט… אולי תוכלי…‬
‫כן, אוקיי. כן.‬
‫זהו זה.‬
‫טוב, זוליוס! השטח פנוי!‬
‫תפילו את האבנים! אבל באופן אופנתי!‬
‫אבל רק עכשיו הגעתי.‬
‫דאג הנינוח?‬
‫לא, גברתי. מלחמה לעולם אינה נינוחה.‬
‫לכן כשאני בשדה הקרב‬
‫אני מתקרא…‬
‫דאג הלא נינוח?‬
‫דלאס השטוח.‬
‫מה?‬
‫איזה מין גיבור נחוץ בסיפורכם?‬
‫איש מסתורין שהוא בוקר וגם סוס אציל?‬
‫יש לו קול שטוח ולב מלא כעס‬
‫אז אויביו קראו לחפר-טאור הזה דלאס השטוח.‬
‫האגדה על דלאס השטוח‬
‫קדימה, עגלים, בבקשה!‬
‫האם יש לו מה שצריך? כן, כמובן‬
‫כי הוא סוג של רוכב‬ ‫וגם של מה שאמור להיות הסוס‬
‫האגדה על דלאס השטוח‬
‫הוא לא מביע רגש ואין לו שום עיניים‬
‫אבל הוא הגיבור של הקטנים באשר הם‬ ‫-ממש קטנים!‬
‫אתה ממש אגדה, דלאס השטוח‬
‫כל כך שטוח‬ ‫-טקסס‬
‫אני יכול לירות גרסאות קטנות שלי‬ ‫ולאמץ דלאסים שטוחים‬
‫שותה פונץ' צימוקי אסלה‬
‫חופר מהר ועובד באולם בית משפט לפרנסתו‬
‫לח יותר מהגשם,‬ ‫אבל ממש יבש כשהוא מוסר הודעות‬
‫מסור בבקשה מסר של תקווה‬
‫דלאס השטוח‬
‫כן"‬
‫נתראה בצוהרי היום.‬
‫אז לשם הולכות כל הגרסאות הקטנות.‬
‫אני שמחה שסגרנו את הפינה הזו בסיפור.‬
‫מה לעזאזל…‬
‫אווזים אדירים! תוריד אותי!‬ ‫אני בטוחה שדברן אמר‬
‫שמפגש המעריצים בעוד שבוע. מי אתה בכלל?‬
‫זה הבחור שלכם.‬
‫ביידן, אם אתה שומע אותי,‬
‫מה חשבת על שלושת הקרנדי פוסטים‬ ‫האחרונים שלי?‬
‫לייק.‬
‫הוא עדיין שם, חבר'ה!‬
‫הבחור ההוא זז שוב!‬
‫ורודפים אחרי!‬
‫חדר שינה של ילד.‬
‫הדמיון המשפחתי מאוד גדול.‬
‫הקשיבו.‬
‫זה אני, מלך העלים.‬
‫ושוב הגיע יום ההולדת שלי!‬
‫"היום יום הולדת‬
‫היום יום הולדת‬
‫היום יום הולדת למלך העלים"‬
‫המעיל שלי!‬
‫זוזו לי מהדרך!‬
‫המעיל שלי!‬
‫מצאתי אותו!‬
‫מצאתי…‬
‫מצאתי את המעיל שלי.‬
‫כל כך חמים.‬
‫אני סוף סוף…‬
‫רק רגע.‬
‫המעיל שלי היה אצלך כל השנים?‬
‫באמת? מה?‬
‫העוזרת שמה דברים איפה שבא לה. לא יודעת.‬
‫כל כך חמים.‬
‫חמים מאוד.‬
‫חמים מדי?‬
‫לא שוב!‬
‫כל כך חמים!‬
‫לא. ג'ברי.‬
‫לא תודה.‬
‫המצב רע.‬
‫אבל הוא עומד להשתפר.‬
‫היי, ילדונת.‬
‫אתה.‬
‫אה, כן. אתה.‬ ‫-סליחה שאיחרנו למסיבה.‬
‫הייתי צריך להביא כמה חברים.‬ ‫-המפקד! באת.‬
‫מקארפי. ביסי… הבחור ההוא. עזרו לקנטאורים‬
‫בזמן שנתקדם לעבר מלך שומקום.‬ ‫ניפגש מעבר לשער.‬
‫כן, המפקד.‬ ‫-בואי. את איתי.‬
‫באמת? כלומר, כן, המפקד.‬
‫ואו.‬
‫ומה אני אעשה?‬ ‫-יודעת להילחם?‬
‫כן!‬ ‫-אז בואי גם את.‬
‫יש!‬ ‫-קדימה.‬
‫"כי אם נפעל כאחד, נוכל לנצח במלחמה‬
‫צבאי הגיע. אין כמונו נגד מינוטאורים‬
‫תסמכו על האינסטינקטים‬
‫בלי למצמץ דקרו אותם‬
‫ככה?‬ ‫-בדיוק, שימי לב מאחורייך‬
‫חייבים להקפיד ולהיזהר כדי לשמור על עולמינו‬
‫לא נצליח אם ניקבר באדמה‬
‫וחלקנו נועדנו לגורל גדול יותר‬
‫אז נצטרך לבחור נתיב קשה יותר‬
‫אני יודע שבחרת‬
‫ויש לי הרבה ניסיון,‬ ‫זה לא הקרב הראשון שלי נגד רשע‬
‫אלמד אותך כל מה שאוכל‬ ‫יחד נוכל להילחם להצלת עמינו‬
‫מלך שומקום הגיע לסיים את המלחמה‬ ‫היזהרו ממנו‬
‫הביאו את המפלץ אליי חי ושלם ואטפל בו‬
‫השיטה שלי נבחנה בקרב‬ ‫אני יודע איך להביס אותו‬
‫שלום מראה שחורה‬
‫אויבי הוותיק ביותר"‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫עשית דבר טוב.‬
‫הגנרל הוא גיבור. עזרת ליצור אדם טוב.‬
‫נפסיק קצת עם הזיכרונות הקשים.‬
‫תראה. הנה אתה.‬
‫בטח שותה מים כדי‬ ‫להוריד איזה בייגל או משהו.‬
‫היי, תירגע.‬
‫אתה הזמנת אותי. באתי. על מה אתה רוצה לדבר?‬
‫לדעתי טעינו.‬
‫נכון. הייתי צריך להזמין אותך לחתונה.‬ ‫סליחה.‬
‫אנחנו טעינו. אנחנו חייבים לבטל את זה.‬ ‫אתה לא יודע איך זה.‬
‫אני לא שייך לשומקום. לא אוכל להמשיך ככה.‬
‫לא. את הנעשה אין להשיב.‬
‫לא אאבד מה שהשגתי בעמל רב.‬
‫אולי היא הייתה אוהבת אותנו כמו שהיינו.‬
‫אפילו לא ניסינו.‬
‫לא. היא אוהבת אותי.‬
‫כמה תאהב אותך כשתדע את האמת?‬
‫מה הוא עושה?‬
‫טיפש.‬
‫לא תוכל להרוג אותי.‬
‫אם אחד מאיתנו מת…‬
‫גם האחר מת.‬
‫הוא כאן. תפסו אותו בחיים!‬
‫אתה לא בורח.‬
‫כלאו אותו בצינוק הכי עמוק בטירה.‬
‫הוא כלא אותי בתא ללא חלונות‬ ‫וכל כך קטן שלא יכולתי לעמוד,‬
‫במשך עשר שנים של סבל.‬
‫לא. לא יכול להיות.‬
‫כל מה שנלחמנו עבורו הוא שקר.‬
‫איפה הדלת?‬
‫מה זאת אומרת, "דלת"?‬
‫עשיתי את זה בעבר. במוח של החברים שלי,‬
‫רק רציתי לצאת ודלת הייתה מופיעה.‬
‫למה החזרת אותי לשער?‬
‫איפה…‬
‫איפה אני?‬
‫המינוטאורים הראשונים.‬
‫רציתי ליצור משפחה משלי.‬
‫"בנות החפר-טאורים מסבכות אותך בצרות"‬
‫מה? מה הדישון הזה עושה בשער שלי?‬
‫אתה לא שייך לכאן.‬
‫אני לא שייך לאף מקום.‬
‫כן, גוסקין החולד-טאור. איך הוא רץ.‬
‫האמת, הוא זז הרבה יותר מהר משציפיתי.‬
‫עצרו!‬
‫רגע. מה את עושה?‬
‫תניחי את זה. השתגעת?‬
‫תראי מה ההתעסקות עם זה עשתה לו.‬
‫נעלת אותו בצינוק. חשבת שלא יקרה כלום?‬
‫כן, נראה לי. אבל תראי אותו.‬
‫מה?‬ ‫-הוא מגעיל.‬
‫לא.‬
‫אני יודעת את האמת.‬
‫אני יודעת מה עשית.‬
‫ואני יודעת מה צריך לעשות עכשיו.‬
‫מה עשית?‬
‫מה עשית?!‬
‫הייתי מרחמת עליך‬
‫אם לא היית גורם כל כך הרבה סבל וכאב.‬
‫הוא יודע שאת פה.‬
‫מה זאת אומרת, הוא יודע?‬
‫את.‬
‫אין מפלט.‬
‫את שייכת לשומקום, כמוני.‬
‫לא נכון!‬
‫מקומי עם ריידר.‬
‫מקומי עם העדר שלי.‬
‫מקומי עם חברים שלי!‬
‫סוסה.‬
‫סיימי את מה שלא הצלחתי לסיים.‬
‫בחייך!‬
‫מותק!‬
‫היא יצאה!‬ ‫-צריך לחלץ אותה.‬
‫סוסה!‬
‫סוסה! כל כך דאגתי.‬
‫אני חייבת ללכת.‬ ‫-לאן?‬
‫למצוא את ריידר!‬
‫ואמאווינק, קצת עזרה?‬
‫סוסה!‬
‫את בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫אני חייבת לומר לך משהו שיישמע מטורף.‬
‫אבל תהיי חייבת לבטוח בי. בבקשה.‬
‫ריידר,‬
‫נלחמנו במלחמה הזו המון זמן,‬
‫אבל הדרך היחידה לסיים אותה‬ ‫היא להרוג את הגנרל.‬
‫מה?‬
‫רגע. למה שתחשבי את זה? זה לא הגיוני.‬
‫הגנרל לא יהרוג את מלך שומקום. הוא לא יכול.‬
‫הם שני חלקים מאותה ישות שכלואים‬ ‫במאבק נצחי עם עצמם.‬
‫אני יודעת שזה לא נשמע לך הגיוני‬ ‫והלוואי שזה לא היה המצב,‬
‫אבל כדי לנצח חייבים להרוג את הגנרל.‬
‫לא.‬
‫לא. אין לך מושג על מה את מדברת.‬
‫זה נשמע הזוי, אבל את חייבת להאמין לי.‬
‫את חייבת לסמוך עליי שאדע מה לעשות.‬
‫איך תוכלי לדעת את זה?‬
‫את רק סוסה.‬
‫את צודקת.‬
‫נכון.‬
‫חכי. סוסה, לא התכוונתי.‬
‫זה היה חתיכת גלגול.‬
‫את בסדר, סוסונת?‬ ‫-מה? מה אמרת לי, יא…‬
‫מלך שומקום הוא האויב שלנו.‬ ‫אותו צריך להרוג.‬
‫ילדונת. תתרחקי ממנו.‬
‫גלנדייל, תני לי מרשמלו.‬
‫התכוונת למקל בום-בום פלאפי? בבקשה.‬
‫אתה גמור.‬
‫לא אוכל לתת לך לעשות את זה.‬
‫סליחה, ילדונת.‬
‫ריידר!‬
‫ריידר?‬
‫הגנרל, הוא…‬
‫"גם אתם יכולים להיות חסרי פחד‬
‫אתם יכולים להילחם בעצמכם, אתם בסדר לבדכם‬
‫כי אתם יודעים‬
‫שרק אתם יכולים להגן‬
‫על עצמכם‬
‫כולכם יכולים‬ ‫-כולנו רק‬
‫להיות חסרי פחד גם כן‬ ‫-רק דברים שבירים‬
‫רכים וקטנים‬ ‫-אתם יכולים להילחם בעצמכם‬
‫מעולם לא הייתי פה‬ ‫-אתם בסדר לבדכם‬
‫כי אתם יודעים שרק אתם‬ ‫-אבל תישארי קרוב אליי ואני‬
‫יכולה להגן עלייך‬ ‫-תגנו על עצמכם‬
‫כולכם יכולים‬ ‫-נשמו לתוך שקית‬
‫להיות חסרי פחד גם כן‬ ‫-שואפים ונושפים‬
‫שמי הוא גלנדייל‬ ‫-דברים שבירים…‬
‫אתם יכולים להילחם בעצמכם‬ ‫-לנשום לתוך שקית‬
‫לנשום לתוך שקית, שואפים ונושפים‬
‫שמי הוא גלנדייל‬ ‫-הישארי קרוב אליי ואני‬
‫לנשום לתוך שקית‬ ‫-אגן עלייך‬
‫שואפים ונושפים, שמי הוא גלנדייל‬
‫בבקשה אדוני,‬ ‫-כולכם יכולים‬
‫אני מאוד סקרן, אדוני‬ ‫-להיות חסרי פחד גם כן…‬
‫תוכל לשוחח איתי לרגע?‬
‫תוכל ללמד אולי להיות ילד חכם יותר?‬
‫אני לא מכיר, אני לא מכיר אותו‬
‫ואם אני רוצה להיות אלוף דריכת צבעונים‬
‫למה אני לא יכול להיות אחד?‬
‫אתם יכולים להילחם בעצמכם, אתם בסדר לבדכם‬
‫כי אתם יודעים‬ ‫-אבל הישארי‬
‫שרק אתם יכולים להגן‬ ‫-קרובה אליי ואני אגן‬
‫על עצמכם‬ ‫-עלייך"‬
‫טוב.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫עכשיו עוד סבל.‬
‫זה כל מה שנשאר עבורנו.‬
‫את בחיים.‬
‫תמיד קיוויתי ששרדת.‬
‫הוא לא אוהב אותך.‬
‫אהבה לא נראית ככה.‬
‫אני יודע איך זה נראה.‬
‫אבל עשיתי את זה כדי לחיות ולראות אותך,‬
‫כדי לומר לך שאני אוהב אותך.‬
‫לא!‬
‫הבחור הזה.‬
‫סליחה.‬
‫אין לך על מה להתנצל.‬
‫מעולם לא היית רק סוסה.‬
‫את החברה הכי טובה שלי.‬
‫תן לי לראות אותך כפי שהיית.‬
‫פעם אחת אחרונה.‬
‫"כמה חבל לראות זאת‬
‫נוח עכשיו, נשמה מעונה‬
‫אינך יודע שהייתי אוהבת אותך כפי שהיית?‬
‫בשלמותך‬
‫אז‬
‫הס עכשיו‬
‫הגיעה העת להמשיך הלאה‬
‫לפתוח את הדלת האחרונה‬
‫אעזור לך לסובב את המפתח‬ ‫-תעזרי לי לסובב את המפתח‬
‫כשתעזוב‬
‫סוף סוף אזכה בשלווה‬ ‫-סוף סוף אזכה בשלווה‬
‫ועולמנו יהיה חופשי סוף סוף‬ ‫-אהובתי, את חופשייה סוף סוף‬
‫שקט‬
‫אני מוכנה כעת להשתיק‬
‫את כל הרעל שהזנת לתוכי‬
‫חשבתי שלעולם לא אזכה בחוכמה‬
‫אתה תמות‬
‫וכך גם שקריך‬
‫כשאראה את החיים אוזלים מעיניך"‬
‫"את בסדר‬
‫את בסדר‬
‫שמרי את כוחך, אנחנו כבר לא צריכות להילחם‬
‫זה נגמר, ניצחנו במלחמה‬
‫וסוף סוף נוכל להיות יחד‬
‫אם תישארי לצדי‬
‫אזכה בשלווה כי אני יודעת שהגעתי הביתה‬
‫מצאתי אותך, אני לא לבד‬
‫הצלחת לחזור וזה כל מה שחשוב‬
‫עכשיו מותר לנו להיות פשוט‬
‫אני ואת‬
‫ואת ואני‬
‫החיילים יכולים לנוח‬
‫האחיות יכולות להתחיל את חייהן שוב"‬
‫ריידר?‬
‫ריידר…‬
‫"חיפשתי אותך‬
‫וכל כך פחדתי"‬
‫"ננקה, ננקה את האבק והשברים‬
‫הושיטו ידיים ותראו‬
‫איך תעזרו אחד לשני‬
‫שני עולמות שבורים שוחררו כעת‬
‫אבל נחוץ להם זמן להתאבל‬
‫ולרפא אחד את השני‬
‫האם נוכל להתחיל מחדש?‬
‫בסיום הפרק הסופי?‬
‫כשהכול יתחיל מחדש‬
‫איך הצלקות האלה יתחילו להגליד?"‬
‫סתמו את בורות השירה שלכם.‬ ‫מצאנו עוד אחד. בואו!‬
‫"בבקשה, אדוני‬
‫תוכל להניח את נשקך, אדוני?‬
‫בבקשה אל תיאבק, אתה מוקף‬
‫כדי שאבא'להטון יוכל ללמד אותך‬ ‫להיות ילד יותר טוב‬
‫ואו, אני אוהב את אבא'להטון שלי‬
‫ואני אוהב את העדר שלי‬ ‫-עכשיו נוכל סוף סוף להתחיל מחדש"‬
‫אכפת לכם להיות קצת יותר בשקט?‬
‫חלקנו מחלימים מפציעה כמעט קטלנית.‬
‫אה, כן. דעתנו הוסחה.‬
‫עכשיו כשקנטאורים ובני אדם‬ ‫יבלו הרב יותר זמן יחד,‬
‫צריך מישהו עם ניסיון בשני העולמות‬
‫שיעזור לנו להשגיח על המצב.‬
‫מישהו עם קסם עוצמתי,‬
‫שלא לדבר על קול שירה מדהים.‬
‫מה את אומרת, סוסה?‬
‫רגע. מה? חשבתי שרק נאכל עוגת-גארי.‬
‫חלקנו אוכלים.‬
‫כל כך טעים.‬
‫תראה, גארי.‬
‫זו בטח הרגשה טובה, נכון? כולם נהנים מה…‬
‫אהיה אבא!‬
‫וגם אתה! נראה לי שזה שלך.‬
‫זה קרה!‬
‫תסכימי, סוסה! תסכימי להיות שמאנית!‬ ‫-אני? שמאנית?‬
‫לא למדתי בבי"ס לשמאנים.‬ ‫-הם החליטו לחרוג מהכלל.‬
‫ואין לי בעיה עם זה. לגמרי.‬
‫זה כולל בית סירה די מגניב.‬
‫כן.‬
‫כן!‬
‫יריתי עכשיו גרסאות קטנות שלי מהפרסות?‬
‫סוסה! מביאת המיץ!‬
‫ואו, שמאנית!‬
‫אבל אעשה את זה רק אם תהיי איתי.‬
‫כמובן שאהיה איתך.‬ ‫תמיד רציתי לגור בבית סירה.‬
‫שלוש חברות טובות משתובבות,‬
‫מטיילות בין עולמות, יוצאות להרפתקאות יחד.‬
‫כבר הכנתי לנו גומיות סקרנצ'י תואמות!‬
‫כל כך עגול! כל כך מתנודד!‬
‫כל כך עולם הקנטאורים!‬
‫רגע. מה?‬
‫השיער שלך נראה טוב.‬
‫"עכשיו אני מוכנה‬
‫לדבר הבא, מה שיהיה‬
‫אוכל להתמודד עם הכול‬
‫כל עוד את איתי‬
‫כי עברתי מבחנים‬
‫עברתי אתגרים‬
‫השתניתי מן הקצה אל הקצה‬
‫אבל לא הייתי יכולה להגיע עד פה‬
‫בלעדייך‬
‫אני חזקה יותר כשאני סומכת על משפחתי‬
‫כשאני נשענת עליכם‬
‫ונותנת לכם להישען עליי‬
‫איפה שאתם, שם נועדתי להיות‬
‫צריך רק מעט תעוזה‬
‫וקצת קסם כדי להצליח‬
‫שלום, שביל הקשת, קדימה‬
‫העדר הזה בדרך אליך‬
‫הדרך אולי תהיה קשה‬
‫אבל אמון הוא הסוד‬
‫פשוט תמצאו חברים טובים לדרך‬ ‫כי האהבה אותנו משחררת‬
‫אהבה נותנת לנו מטרה, היא מכבדת אותנו‬ ‫ומרחיקה אותנו מצרה‬
‫כשמאוד קר לכם או מאוד חמים לכם‬
‫אם אתם מעריצי-על או אם אתם כוכבים"‬
‫לייק‬
‫"החברים שלכם אוהבים אתכם כמו שאתם"‬
‫אווזים אדירים! דאג הנינוח נגע בי!‬
‫"מי היא?‬
‫היא חיילת, היא יתומה‬
‫מי היא?‬
‫היא חברתי הטובה ביותר‬
‫מי היא?‬
‫היא איזו סוסה מטופשת‬
‫ואכלתי את השיער שלה במשך שנה‬
‫יש בה פגמים, היא עדיין לומדת‬
‫היא מוזרה, אבל היא עדיין משתוקקת להשתפר‬
‫וחבריה משפרים אותה‬
‫אני חזקה יותר כשאני סומכת על המשפחה שלי‬
‫כשאני נשענת עליכם ונותנת לכם להישען עליי‬
‫בכל מקום שבו תהיו, שם מקומי‬
‫אשאר, אלחם‬
‫לעולם לא אתרחק מכם‬
‫כי איתכם טוב לי‬
‫בעולם הקנטאורים‬
‫- הסוף -‬
‫שלום לכם.‬
‫זה אני, דאג הנינוח.‬
‫תודה לכם שהשלמתם את הצפייה‬ ‫בעולם הקנטאורים,‬
‫שכפי שאתם יודעים הייתה תוכנית‬ ‫על סיפור החיים שלי,‬
‫דאג הנינוח.‬
‫זה החלק האהוב עליי. חכו.‬
‫"אז עליתי אל פני הקרקע כדי להרגיש את השמש‬
‫וזכיתי בסרט בתחרות "הכי טוב" של ג'וני‬
‫לא אוכל לחזור לחיים בכלא‬ ‫עם תולעי השלשול והחרקים‬
‫אני גיבור הסיפור שלי עכשיו,‬ ‫אני דאג הנינוח"‬
‫בכל אופן, הבנתם.‬
‫טוב, איפה היינו… אה, אתם עוד פה.‬
‫מעולה. תודה שצפיתם בתוכנית,‬ ‫עולם הקנטאורים, מההתחלה ועד הסוף,‬
‫וגם שאתם נהנים‬
‫יחד איתי מהקרדיטים,‬ ‫שעכשיו אני מבין שאף אחד לא רואה.‬
‫אבל זה משתנה היום,‬
‫כי, תראו, אנחנו צופים יחד.‬
‫תאכלו פופקורן ותודו לג'ון,‬
‫שהיה בתוכנית.‬
‫בעצם, לא אמרו לי כמה זה ארוך.‬
‫לא הכנתי עוד הרבה דברים לומר,‬
‫אבל אני מניח שאמשיך עם מיל…‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬
‫להתראות!‬