СЕРІАЛ NETFLIX
Хочу вам нагадати Про свої попередні пригоди
Коли ми бачились востаннє Я шукала частини ключа
І їх знайшла А потім і Вершницю
Ми подалися додому, але застрягли між порталами в Ніде
Доречними будуть вітання Конячка й Вершниця возз'єднались
Так, але насправді трапилось ще дещо.
Дай закінчити.
В Розломі був Король Ніде
Очікував на звільнення І випадково це зробила я
Упс! Це проблема
Він з армією йде до нас Тому потрібна нам своя
Я повернулася сюди Щоб надихнути вас на бій
Нас не чіпають Твої проблеми
І твій прихід Не до вподоби нам
-Волога -Ти явно дещо не січеш
Але якщо оглянешся
То побачиш, що ти Приперлась на весілля
Серйозно?
Хм, дійсно. Народ, це справді весілля.
-Що? -Так, тепер я бачу.
-Боже, пробачте. -Ви приодягнені й все таке.
Але раз я вже тут…
Я хочу зібрати вас на війну
-Яку? -Що наближається
Сюди ідуть війська Мінотаврів з мечем і вогнем
Щоб смажити зефір?
Ні, з іншим вогнем Тим, що руйнує все
Як це було в моєму світі стільки раз Нам треба армія
Тож…
Запрошую усіх Приєднатись до боротьби
Бо якщо ні То ви, ймовірно, загинете
І навіть якщо так, то теж
-Я? -Манюня
-Вона про тебе. -Ні, інша
Хоча, мабуть, ви обидві
-Чудова робота, Конячко! -Тільки не зараз.
Ти налякала всіх до смерті Як неочікувано
-Ти привела нас до ведмедетавра? -Нам потрібні всі.
Я туди не піду.
-Я теж. -І я не піду.
Це твоя ідея. Тож ти і йди.
Він хотів мене у свою колекцію!
Минулого разу ти Лише билась і крала
Ти вдарила дерево І вкрала у нас
Це правда. Пробачте.
Як це — вдарити дерево?
Ми не знаємо, бо дерева Не б'ють одне одного
Пробачте!
-Казав же, не треба було. -Що? Ти теж її вдарив!
Не крадуть одне в одного
Не знаю, про що ти. Це все вона.
Треба було вдарити тебе.
Ти просиш допомоги? Ми кажемо «ні»
-Ні? -Ні
-Ні
Гаразд. Дякую, що вислухали. Мабуть.
У Кентавросвіті
Ніхто не захищатиме Кентавросвіт?
Ніхто?
Ти зробила все, що могла.
Зате ми зіпсували весілля. Це було круто.
-Це було випадково! -Ти нікого не знайшла.
-Нікого. Взагалі. -Я знаю, Чеде.
Хоча ти не полінувалася придумати для цього пісню.
Я знаю, Чеде!
Якщо ти не проти конструктивної критики, то…
Пісня мені сподобалась.
Але от слова — ні.
Ти співала про різні страхітливі речі, але тепер… я батько.
Думаєш, хтось співав мені пісні в моєму світі? Ні.
На мене одягали сідло, вішали шаньку
і відправляли до гущі бою.
І знаєте що? Мене це влаштовувало. Чому?
Бо ми, коні, розуміємося на цьому.
Заждіть-но. У вас тут є конетаври?
-О, так. -Тільки не вони…
Ти про ТМ «Кентаври»? Та ну.
ТМ?
Конетаври судяться
за використання назви «Кентаври».
-Бо вони найгірші. -Чому ви не сказали раніше?
-Бо вони найгірші. -Це ти так вважаєш.
Вони як я?
Ну, як я, якою я була, коли з'явилась тут?
Довгі ноги,
один відсоток жиру, могутні шийні м'язи
від плечей-валунів і до вух.
Так, мабуть. Але вони дуже самозакохані.
Тільки не по-милому.
Добре.
З конетаврами справді дуже…
непросто.
Як з тобою, коли ти тут з'явилася.
Так. Так, вони накачані.
Якщо ви йдете до них, то я з вами не піду.
Чудовий план! Вперед.
Грубіянка.
Нащо ці дурні стіни? Нікому ви не потрібні!
Оце я розумію, фортеця!
Вона для захисту. Бачите? Вони знаються на війні.
Знаєш, усі ці розмови про війну, смерть і руйнування
погано впливають на Колін сон.
Хто такий Коля?
Коля, мій синок.
Тож годі про ці страхіття, гаразд?
Гаразд, добре.
Вітаю, Кентаври… ТМ.
Я Конячка, і я не місцева.
Я хочу зустрітися з вашим лідером.
Казав вже. Тільки дарма час згаяли.
Говори за себе.
Ей, ти. Так, ти!
Чудово! Іди до мене. Треба ще одну.
Ще блискучу штуку!
О, дістала!
Я не дамся живою!
Так!
Широкі груди!
-Велетенські плечі! -Валуни.
V-подібна тілобудова!
Це саме те, що я…
О, ні.
Привіт.
Ми прийшли, щоб…
Ім'я?
Конячка.
Вас немає в списку.
Так, я не закінчила. Яке б кентавросвітське ім'я придумати?
Конячковія Пишногрива?
Що?
Прізвище?
Що? Прізвище?
Це дійсно спрацювало?
Що ж, варто ризикнути.
Бінзс?
Зараз погляну. В кінці «с» чи «з»?
І те, й те?
Подивимося.
Ось ви де.
Проходьте, пані Бінзс.
Конячковія Пишногрива Бінзс? Серйозно?
Я просто неперевершена!
Носій забере ваш…
багаж.
Це викрадення!
Перепрошую, але ми не багаж!
Я в нормі.
Плечі-валуни…
Я саме там, де потрібно.
Це віконтеса Конячковія Пишногрива Бінзс
з Четтерлі-на-Віст Бінзс родини Пишногривів Бінзсів.
Вітаю. Чув, що Віст Бінзс прекрасний в цю пору року.
Водичка дуже тепла.
Ага. Тепла. Де ваш лідер?
Я проведу вас до вашого столу, пані.
Дякую, Пліпторіє.
Спокійно.
Що тебе злякало?
Цей стукіт?
Так, мабуть, цей стукіт.
Ця дівчина, що стукає ногою.
Спокійно. Вона просто нервує.
Не лізь не у своє діло, мужлане.
Тупі конюхи. Усі однакові. Усі вони…
Ти маєш рацію. Пробач.
Слухай, я розумію. Я теж була конюхинею.
Є амбіції, хочеш бути поміченим, стати солдатом.
Але треба поважати субординацію.
Ти маєш рацію. Дякую за пораду.
Прошу. А ти непогано плетеш косички.
-Знаєш, вона нагадує мені мою кобилу. -Справді?
Дивно, бо у твоєму листі сказано,
що твоя кобила має вигляд…
«дивного дитинчати двох пляжних м'ячів».
Боже.
Ви генерал. Звісно ж.
Так. Знаєш, ти багато чого тут написала.
Довго довелось читати.
Це…
Я ніколи не зустрічала вас раніше.
Технічно, я…
Ну все, заспокойся. Все гаразд.
Мене мало хто впізнає без шолома,
але зараз він зламаний. Треба поремонтувати.
Схоже, ми воюватимемо і в нашому світі, і в цьому Кентавросвіті.
Боже, ви вірите мені?
Дехто з нас завжди вірив, що до війни були часи,
коли цей світ був з'єднаний з тим.
Віра в магію у всесвіті —
одне з небагатьох, що підтримувало нас, старих воїнів.
Мені знадобляться найкращі воїни та коні.
А ти отримуєш Бекі.
Що? Справді? Ви віддаєте мені свою кобилу?
Вона не моя, а Ґеріна.
Ми вже давно його не бачили.
Дякую?
Рано дякуєш! З нею важко.
Конячко.
Крихітко.
А, це ти.
-Конячко. -Так, я чую.
Де ви були?
Там, в кімнаті з багажем.
На диво, тут дуже мало охоронців. А ще…
-Можеш не шепотіти. -Там брудніше, ніж можна подумати.
Киш!
Колі було дуже некомфортно.
Колі?
Мене звати Філіп Костолам.
Але тебе вкололи, тому тепер ти Коля.
А мене називай Татлтоном.
Байдуже. Зараз конетаври покажуть свою силу.
-Герцогиня! -Герцогиня!
Представляю Герцогиню, леді баронесу, її панянську панність
міс мадам Лембсбюрі Кентаврську, ТМ.
Це їхня лідерка.
Тільки погляньте на плечі-валуни цих двох.
Їхні голови настільки менші за тіла!
Що це? Важливе оголошення. Точно.
Дякую усім, що приєдналися до чаювання.
Як вам, подобається?
А, й справді. Усім начхати на чай. Ви тут заради іншого.
Настав час двобою цих двох красенів!
Зараз наші майбутні союзники покажуть клас.
Натріть мене олією.
Як отримати цю роботу?
Так.
Так!
Захищайся!
Так! Що?
Захищайся!
Оплески!
А тепер руками!
У мене виходить! Виходить!
О ні!
-Ну ж бо, хлопче. -Як можна.
Що відбувається?
Як вам таке? Він наступив на тюльпан.
А як ви всі знаєте з назви,
хто першим наступає на тюльпан —
програє гру.
Прощавай, Честбергу!
Я просто неперевершена!
Колю, ти маєш знати, що все це — ненормально.
Підготуймося до другого раунду 3032-ї…
Що? Мені пора на пі-пі горщик?
Оце новина! Що ж, бувайте!
Що за цирк.
Це все ще не означає, що вони погані воїни.
Піду поговорю з нею.
Беллхопе! Я ж сказала покласти аксесуари леді Бінзс
в кімнату для багажу.
О ні! Тільки не несіть мене в кімнату з цінностями!
Тільки не це!
Чеде, чого ти тут?
Я їх знаю.
У нас є спільне минуле.
-Моя допомога не завадить. -Минуле?
Добре. Розповіси іншим разом.
Ти, я, обід, пара коктейлів.
Ми ніколи не обідаємо разом!
Вітаю. Я…
Мене припудрюють.
Так, пробачте, що відволікаю, міс… місис леді Кентавр…
О, прошу!
Пишногриви Бінзси мої давні друзі!
Називай мене на ім'я.
Так, звісно.
Чергове дурнувате ім'я.
Маленджело?
Що? А, це ж я!
Дійсно! Маленджела.
Так! Я в ударі!
Я знаю цю штучку, мамо!
Це вона про тебе?
-Малендрю! -О ні.
Малендрю!
Так, бабусю?
Демон.
Поглянь! Це Чедрік!
Тобто Чедрік Чедвард Чедлінгтон Чедісон Чедбой.
-Якого… -З поверненням, друже.
Ти куди?
Вона мацала мене!
Нам потрібна їхня допомога. Заспокойся.
Ви необхідні Кентавросвіту. Не у всіх є такі стіни.
Ти про бідняків? Звісно ж у них немає.
Вони ж бідні! Тому їх так і звуть.
Ми ж не говоримо нісенітниці!
Погляньте, картина.
І вона рухається.
Тут усі накачані.
У вас є зброя і ви живете у фортеці.
Ви можете скористатись цим, щоб допомогти!
Для цього є спеціальне слово: «привілеї»!
І чи я справді можу?
Так! Без вашої допомоги усі в Кентавросвіті загинуть.
Тобто ти хочеш сказати, що якщо я не скористаюсь привілеями,
то у світі стане менше обірванців?
Так!
Продано!
Бачиш? Просто жах.
Послідкуйте за моїм капелюхом.
Кажуть, з привілеями приходить сила
Це правда Але життя тут непросте
Ясно?
Ви думаєте
Що ми цілими днями Тут граємо в м'яча
Так і є!
Але насправді привілеї — це тягар
Але навіть такі високі стіни Не врятують вас
Ви ж коні — То проявіть себе! До зброї!
Гаразд, ти просто гаєш час.
Їжте свої ласощі В пишних убраннях
-Капелюшках та перуках -Як зухвало
Але скоро мінотаври Зруйнують все тут
І кентаври Згорять в вогні
-Чеде! -Що?
По допомогу ми прийшли А лиш про себе думаєш ти
Нехай грають у свого м'яча
Танцюють свої танці
І безкінечно цокають цими Дурнуватими бокалами
Безглузді теревені та манери
Сподіваюсь, мінотаври Надеруть вам ваші…
Овва Погляньте година котра
Пісня гарна яка Але вам пора
Це честь для мене була
То це «так» чи…
-Я не зовсім зрозуміла. -Що? О, пробачте.
Я ненароком задрімала.
Відповідь «ні».
-Дякую, хоч нема за що. -Агов, Малендрю.
Так, я знаю, що ти за ширмою.
Знай: у мене твій льодяник.
І я забираю його. Це моя відплата!
Ти знаєш, що ми з ним однолітки?
У носія ваш багаж, пані.
Подзвони мені.
Це був провал.
Знаю, ви попереджали. Не хочу чути ваші «я ж казав».
Не повний провал.
Поглянь, хто нарешті заснув.
Йому потрібні антибіотики.
Серйозно. Чому ніж досі в ньому?
От бачиш? Ти крім своєї війни нічого не знаєш.
Але коли я забрав його, він нарешті заснув.
Слухай, я впізнаю інфекцію коли бачу її.
Зовні здатись може
Що ми несхожі
Але якщо ти — як я А ти можеш таким бути справді
То може бути боязно тобі І доведеться брати участь у війні
Ти вже так давно береш участь у боях
Що вже забув, за що війна
Й обладунки не захистять тебе Від страху, що зсередини йде
Наближається війна І від неї не сховаєшся
Але все гаразд
З тобою все гаразд
Я ніколи не покину тебе
І завжди буду поруч
Я залишуся
Мій маленький
З тобою
Як це мило!
Син став батьком.
Дякую.
За нами стежать.
Це ж ці страхотаври з фортеці.
Агов, спокійно. Моє шипіння — це лише, ну…
Поведінковий розлад. Я це не контролюю.
Ми прийшли з миром на вашу війну.
Пробачте.
Це не я. Не зважайте.
Що?
Ми чули ваші слова щодо захисту Кентавросвіту.
Ми в ділі.
-Так! До зброї! -Ми любимо битись!
Гаразд. Вас чимало, тож це вже щось.
З нами ще й наші хвороби.
Ну… це не зовсім те, на що я очікувала, але…
Вітаємо в нашій армії.
Тут доволі темно, Конячику.
Думаєш, ми встигнемо на чай та тюльпанові танці?
Звісно ж, Конячковіє.
Не дарма ж ми прибули з самого Четтерлі-на-Віст Бінзсу,
або не зватись мені віконтом Пишногривом Бінзсом.
З «с» та «з»!
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба