SERIÁL NETFLIX
Tak mě právě napadlo říct vám, co mě potkalo.
Posledně jsem hledala všechny díly Klíče.
Našla jsem je i Jezdkyni.
Po cestě zpátky jsme však uvízly v Nicotě.
Srdečně ti blahopřeji, konečně jste se znovu shledaly.
No, ještě jsem ani zdaleka neskončila.
Dořeknu to.
Uvnitř Přechodu byl NikdeKrál.
A já ho nechtě pustila na svobodu.
Jejda! Zádrhel.
Míří sem s armádou, musíme zbrojit.
Proto jsem zpátky. Snad přidáte se k nám.
Nás v podzemí to nezajímá.
- Proč nás tu vůbec rušíš? - Vlhko!
Kdyby ses rozhlédla kolem,
zjistíš, že jste vtrhli na krtkotauří svatbu.
No jo. My jsme fakt na svatbě.
- Co? - Je to tak.
- Moc se omlouváme. - Oběma vám to sluší.
Ale když už jsem tady…
Doufám, že půjdete do boje.
- Co? - Bude válka.
Už zbrojí. Minotauři to tu podpálí.
Bude táborák?
Ne! Tenhle oheň vás bude stát život.
Moc dobře to znám. Musíme připravit armádu.
A tak
budu moc ráda, když s námi do boje půjdete.
Protože jinak dost možná zařvete.
To možná tak jako tak.
- I já? - I malá.
- Myslí tebe. - Ne, tamtu.
Vlastně nejspíš vás obě.
- Klisna to zpackala! - Dej mi pokoj.
Všechny k smrti děsíš. Nečekaně.
- Zase k méďotaurům? - Musíme. Potřebujeme každého.
Já nejdu.
- Já taky ne. - Ani mě nehne.
Vyřeš si to. Já tu počkám.
Chtěl si mě nechat.
Posledně jste nás skopali a obrali.
Kopali jste do nás a všechno nám vzali.
Pravda. Omlouvám se.
Jaký to byl pocit?
My to totiž nevíme. Jsme stromy a nekopeme se.
Promiňte.
- Já ti to rozmlouval. - Cože? Taky sis kopnul.
Ani se neokrádáme.
Já jsem v tom nevinně. To Klisna.
Že tě kopnu!
Proto ti musíme říct ne.
- Ne? - Ne.
- Ne.
Díky za vyslechnutí. No nic.
V Kentaurii.
Nikdo nechce Kentaurii chránit?
Nikdo?
Dělalas, co se dalo.
Aspoň jsme jim zkazili svatbu. To bylo fajn.
- Byla to nehoda! - Nikoho jsi nenaverbovala.
- Ani živáčka. - Já vím, Chede.
Ta náborová písnička teď působí jako ztráta času.
Já vím, Chede!
Pokud uvítáš konstruktivní kritiku,
ta písnička se mi líbila. Fakt.
Ale nelíbil se mi její text.
Zpíváš v ní o spoustě úděsností a já jsem teď táta.
Když šlo v mém světě do tuhého, nikdo mi nezazpíval.
Hodili na mě sedlo, nasadili mi náhubek
a poslali mě do vřavy.
A neřekla jsem ani popel. Víte proč?
Protože my koně to chápeme.
Počkat, nemáte tu koňotaury?
- Máme. - Škoda mluvit.
Myslíš Kentaury s velkým „k“? Ale…
S velkým „k“?
Koňotauři se soudili, aby mohli být Kentauři s velkým „k“.
- Jsou to hovada. - Proč nás nenapadli dřív?
- Jsou to hovada! - Tobě tak věřím. Vypadají jako já?
Teda vypadají jako já předtím?
Dlouhé nohy,
minimum tuku, vyrýsované svaly a ramena jak hrom.
Jo, to sedí. Ale jsou dost sebestřední.
A ne takovým tím oslnivým způsobem.
Tak jo.
S koňotaury je opravdu…
těžká řeč.
Jako kdysi s tebou.
Jo. Jsou namakaní.
Jestli za nimi půjdeš, já se nepřidám.
Tak platí. Jdeme!
No jistě.
Na co taková zeď? Nikdo k vám nechce, koňotauři!
Tomu říkám pevnost!
Myslí na bezpečí. Vidíte? Rození válečníci.
Ze všech těch řečí o válečnících, smrti a zkáze
nemá Kudlík dvakrát lehké spaní.
Jaký Kudlík?
Tenhle. Můj klučík.
Mohla by ses trošku mírnit v projevu?
Dobře.
Zdravím vás, Kentauři s velkým „k“!
Jsem Klisna odjinud.
Žádám audienci u vašeho vůdce.
Já ti to říkal. Ztráta času.
Mluv sám za sebe.
Pojď k mámě. Jo, ty.
Šup tam s tebou. Ještě jeden.
Ještě jeden lesklík.
Paráda. Mám ho!
Mě nechytíte!
Ano!
Široký hrudník.
- Ramena jak hrom! - No páni!
Postava do véčka.
Přesně podle mého…
To snad ne.
Zdravím.
Přišli jsme, abychom…
Jméno?
Klisna.
Nemám vás tu.
Nedořekla jsem to. Honem, nějaké ulítlé jméno.
Kobylenka Parucha?
Co?
A příjmení?
Chce příjmení?
Takže mi to baští?
Tak jo, jdeme do plných.
Faszolková?
Chvíli strpení. Se „s“, nebo „z“?
S obojím?
Podívám se.
Tady jste.
Vítám vás, Kobylenko!
Kobylenka Parucha Faszolková? Jako fakt?
Jsem dobrá!
Zavazadla vám odnese…
sluha.
Bacha, chmaták!
Pardon, ale my nejsme zavazadla.
Mně to neva.
Ramena jak hrom.
Tady se mi líbí.
Vikomtesa Kobylenka Parucha Faszolková
z velectěného rodu Paruch Chatterly-Faszolkových.
Vítám vás. Touhle dobou u vás musí být krásně.
Velmi teplá voda.
Jo. To sedí. Kudy za vaším vůdcem?
Ráda vám ukážu cestu, madam.
Děkuji, Pliptorie.
Klídek, neboj se.
Co tě tak vyděsilo?
Že by to bušení?
Vůbec se ti nedivím!
Ta holka je s tím pěkně otravná.
Asi je jen nervózní.
Víš co? Hleď si radši svého, Butchi.
Blbí podkoní. Jeden jako druhý…
Máš pravdu. Omlouvám se.
Já tě chápu, taky jsem byla podkoní.
Jsi ambiciózní, chceš se stát vojákem.
Ale musíš vědět, kam patříš.
Máš pravdu. Děkuji za radu.
Za málo. Hezky pleteš copy.
Připomíná mi moji klisnu.
Vážně?
Zvláštní. V dopise jsi psala,
že tvá klisna vypadá jako
„nepovedené dítě dvou volejbalových míčů“.
Jejda.
Vy budete Generál. No jistě.
Jo, napsala jsi toho spoustu.
- Až jsem se v tom ztrácel. - To ale…
Nikdy jsme se nesetkali tváří v tvář.
Technicky vzato jsem nemohla…
Klídek. O nic nejde.
Bez generálské přilby mě nikdo nepozná.
Je rozbitá. Musím ji nechat spravit.
Vypadá to, že povedeme válku jak v Kentaurii, tak i tady.
Vy mi věříte?
Patřím k těm, co věří, že než se rozpoutala válka,
byl náš svět propojen s jiným.
Víra v zázraky vesmíru je jednou z věcí, za které stojí dál bojovat.
Potřebuji ty nejlepší válečníky a koně.
Becky je tvoje.
Cože? Vážně? Dáte mi svou klisnu?
Není moje, ale Garyho.
Dlouho se tu neukázal.
Díky?
Zatím neděkuj. Je to s ní těžké.
Klisno.
- Klisničko. - To jsi ty.
- Klisno! - Ano, zde.
Kde jsi byla?
V úschovně zavazadel.
Na bezpečnost si tu kupodivu moc nepotrpí. Jo a…
- Nemusíš šeptat. - Měli by tam poklidit!
Huš!
Kudlíkovi se tam nelíbilo.
Komu?
Jmenuji se Filip Drtikost.
Ale bodli tě kudlou, takže jsi Kudlík.
A já jsem tvůj Tátlton.
Ticho už! Koňotauři nám chtějí předvést svou sílu.
- Hraběnka! - Hraběnka!
Naše hraběnka, paní baronka, Její Veličenstvo,
madam Jehnětová z rodu Kentaurů s velkým „K“.
Jejich vládkyně.
Páni, dívejte na ta nařachaná ramena.
Přitom mají tak maličké hlavičky.
Co teď? Velké oznámení. Jasně.
Díky, že jste přišli na čajový dýchánek.
Ale co dál?
No jasně. K čertu s čajem. Vím, proč jste přišli.
Mrknout se, jak si to ti dva rozdají.
Sledujte. Naši budoucí spojenci.
No tak, namazat. Mažte.
To chci dělat!
Jo.
Do střehu.
Jo! Co to?
Do střehu!
Tlesky tlesk!
A teď ručkama!
Dělám na tom!
To snad ne.
- Jak mohl? - Takhle ne.
Co se to děje?
To je nemilé. Právě stoupl na tulipánek.
A jak už všichni dobře víte,
kdo jako první šlápne na tulipán,
prohrává.
Sbohem, namakanče!
No ty brďo!
Kudlíku, abys věděl, tohle není normální.
Započněme kolo druhé z celkových 3032!
Co to? Že bych se měla dojít vylulat?
To je mi novina! Tak honem!
To je ale provar.
No co, tak mají divné zvyky. Válečníci můžou být skvělí.
Promluvím si s ní.
Sluho, věci Paruchy Faszolkové jsi měl přece dát do úschovny.
Prosím, nedávejte mě zpátky ke všem těm cennostem!
Nesnáším to.
Chede, proč jdeš se mnou?
Znám je jako svý boty. Už jsme spolu něco zažili.
- Možná přijdu vhod. - Zajímavé.
Tak dobře. Pak si to povíme.
Dáme brunch, popijeme.
Z brunche beztak zase nic nebude!
Zdravím. Mohu…
Pudrují mě.
Nerada vás ruším, ctěná lady kentaur…
Ale jdi, prosím tě.
Faszolkové chodí na mé dýchánky už kentauroky!
Klidně mi tykej.
Tak jo.
Další přiblblé jméno.
Malangello?
Cože? To jsem já!
Správně! Malangella.
Dneska jsem ve formě.
No bodejť, máti!
To mluví na tebe?
- Malandrew! - Těžko.
Malandrew!
Ano, bábi?
Démon.
Podívej, to je Chederick!
Chederick Chedward Chedlington Chedison Chedík.
- Co to… - Vítej zpět, příteli.
Můj ty Tondo!
- Ty bláho, ona na mě sáhla! - Ty bláho, potřebujeme ji.
Zklidni hormon.
Kentaurie vás potřebuje. Všechny nechrání tak tlusté zdi.
Myslíš chudinu? To dá rozum.
Jsou chudí! Proto chudina.
Neříkáme jim tak jen tak.
Hele, malůvka.
A hýbe se.
Všichni tady mají svaly.
Navíc máte kupu zbraní a obrovitou pevnost.
Můžete to všechno využít a pomoct celé Kentaurii.
Jenže tomu všemu se říká výsada!
A stojí to za to?
Stojí. Bez tvé pomoci všichni v Kentaurii zemřou.
Takže chceš říct, že když nevyužiju svých výsad,
bude chudáků míň?
Ano!
Prodáno!
Dobrá práce.
Sledujte můj klóbrc.
Velké výsady s sebou prý nesou velkou zodpovědnost.
A je to tak. Však život tady není žádný med.
Jasné?
Asi si myslíte, že tu celé dny jen plesáme.
A plesáme!
Ale výsady mají svá úskalí.
Ani zdejší zdi nezastaví všechny útoky.
Jste přece koně. Pojďte s námi do války!
Tomu říkám ztráta času.
Ty hody nechte si i s korzety a klóbrcy.
- S krinolínami i parukami! - Ale.
Minotauři vejdou, všechno tady sejmou.
Dají si vás k večeři.
- Chede! - Co?
Chceme jejich pomoc, ty ale na sebe myslíš nějak moc.
Nech jim ty jejich plesy a tulipánové kreace.
Ťukání přiblblými sklenkami.
Nóbl večeře a všechny manýry.
I ten blbý kroket. Ať vám minotauři nakopou pr…
Už je nějak pozdě.
Skvělá píseň, zachovejte nám přízeň.
Bylo mi výsadou.
Takže se k nám přidáte, nebo…
- Není mi to jasné. - Cože? Promiň. Začínal mi REM spánek.
Bohužel nepřidáme.
Díky za nic.
Ty, Malandrew… Moc dobře tě vidím, troubo.
Abys věděl, mám tvoje cukrátko.
A nechám si ho. To máš za to!
Je mu jako mně. Cucák jeden.
Sluha již nese vaše zavazadla.
Brnkni mi.
To byl propadák.
Já vím, říkali jste mi to. Prosím, odpusťte si to.
Má to i svá pro.
Dívej, kdo konečně usnul.
Měl by brát antibiotika.
Proč v sobě furt má tu kudlu?
Vidíš? Mluvíš pořád jen o válce.
Jakmile tomu nebyl vystaven, usnul jak batole.
Ale infekci ještě poznám. Není o co stát.
Na první pohled může se zdát,
že jsme každý jiný.
Ale pokud jsi trošku jako já, a to je klidně možné,
možná budeš mít z té války nahnáno.
Ty asi válku v krvi máš.
Už odmala. Smysl marně v ní hledáš.
Brnění tě neochrání před strachem, co v srdci je.
Schyluje se k válce, nikdo se před ní neskryje.
Však neboj se.
Já tě nedám.
Nikdy tě v tom samotného
nenechám.
Zůstanu,
broučku můj.
S tebou.
Broučku můj.
Syn se rázem stal otcem.
Díky.
Někdo po nás jde.
To jsou ti divnotauři z pevnosti.
Klídek.
Já za to syčení nemůžu.
Je to vrozená vada. Neovládám to. Chceme se k vám přidat.
Pardon.
Neberte si to osobně.
Cože?
Líbí se nám, že chceš zachránit Kentaurii.
Jsme pro.
- Jdeme do války! - Pusťte mě na ně!
Dobře. Je vás fakt ranec, to jsem ráda.
A máme plno chorob!
Hezký. To nemuselo být, ale…
Vítejte v armádě!
Už se stmívá, Koňácio.
Stihneme čajový dýchánek a tulipánky?
Samozřejmě, Kobylenko.
Nevážíme cestu ze sídla Faszolkových nadarmo,
jako že se vikomt Koňácio Parucha Faszolka jmenuju.
Se „s“ a „z“.
KONEC
Překlad titulků: Vojtěch Tuček