PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
V Kentaurii.
Nechte toho!
Svoboda!
Dík za svezení.
Dík za důvěru, že vám cestou nestrávím vzpomínky.
Kdo že vlastně jsi?
- To byl fór. - Ched řekl něco vtipnýho.
Cos mu udělala?
- Chceš pomoct zpátky do vody? - Ne, to je dobré.
Už běžte. Je to snazší, když se na mě nikdo nedívá.
Tak jsme tady.
Rozjímejme chvíli, jak daleko jsme…
Rozjímejme, jak daleko…
Zvládla jsem to! Jsem v pohodě.
- Jak daleko… - Kde je Vodní Lady?
Měla nám dát poslední kus klíče, tak kde je?
To má být fór?
Snad existuje způsob, jak jí dát vědět, ne?
Nemůžeš to vypnout?
Moje kuličky!
Toho si Vodní Lady všimne.
Tak jo. A co teď?
No, počkáme.
Počkáme na šamanku
a užijeme si tu poslední chvilku, co nám s tebou zbývá. Klisno?
Ona spí? Jak může spát v takovou chvíli?
Je fakt unavená.
Ta dlouhá cesta, zpívání a divočení, co máme za sebou.
I její tělo se změnilo.
Chce si dáchnout, než se sejde s nejlepší přítelkyní.
To tě musí štvát. Já bych měla nervy v kýblu,
kdyby má nejvíc nejlepší kamarádka měla přejít ke svýmu starýmu životu.
A už bych nikdy neměla vidět její supr účes s gumičkama.
Počkej. Já…
Už nikdy víckrát.
Wammawink, nikdy v životě!
Až do smrti.
A ani po smrti.
Taky ne.
Jsi skvělá kamarádka.
Klisno! Vstávej!
Podle pravidel Kentaurie zapsaných v této starodávné knize
máme před sebou hodně práce.
- Cože? - Číslo jedna. Úvahy.
O čase, co jsme byli spolu.
To fakt ne.
Rád bych Klisně zarecitoval krátkou báseň.
Žil kdysi kentaur jménem Wenis.
Stačí, Durpletone.
Chede, chceš pokračovat?
Jednou se tu objevil kůň. Smrděl na sto honů.
Ched by si poradil, ale ignorovali ho, jak byli zblblí.
Málem jsme umřeli, ale pomohla nám.
Hustý. Jako všichni koně byla hnusná
a mizerná a fakt špatná.
Ale skvělá kamarádka.
A hrdinka. A vzor neutuchající čestnosti.
- Víte co? Tu hru nesnáším! - Díky, Chede. To bylo krásné.
Kdo dál?
Já.
V očekávání této chvíle jsem si připravil prezentaci.
Není čas. Můžeme si to dílko pustit, až Klisna odejde?
„Dílko“?
Jak můžeš?
Nealko mojito.
Odcházím!
Jsem zpátky. Neopustím vás. Ahoj.
To bylo přesně v tvém stylu, Zuliusi.
Glendale?
Shrnu naši cestu chronologicky podle obsahu mýho bříška.
Chci vám ukázat svou sbírku.
Tyhle poklady jsem nakradla. Neříkejte to na mě.
Tretky ze všech možných koutů
jsem šlohla a uložila si je do bříška.
Víte, co ještě jsem šlohla? Tuhle písničku!
Ukradla jsem ji medvědotaurovi!
Sušenka štěstí.
„Blízký přítel se brzy stane otcem.“
Budu mimčo!
Vejde se sem hausbót Vodní Lady?
Teď já! Tak jo.
Chtěla jsem zpívat, ale nevadí.
Měla jsem mít náhradní plán, ale dvě písničky nevadí.
Moje bude jiná.
Sbohem, Koníku. Složil jsem ti píseň.
Tohle je příběh Ležérního Douga, hrdiny vlastního života, rýmu a verše.
A teď o sobě může mluvit ve třetí osobě.
Pojďte blíž a podpořte potleskem Ležérního Douga.
To jsem já.
Když se dívám na příběh svého života,
- Života. - …nejsem hrdina.
- Jsem nejlepší herec vedlejší role. - Role.
- Neměl jsem muže ani ženu. - Ženu.
Nikdy jsem nenašel, co bych miloval a za čím bych šel.
Šel.
Můj život není pohádka. Hlídám v krtkotauřím vězení.
Vězení.
Ale pak jsem vylezl nad zem.
- Cítil slunce. - Zářivé.
A vyhrál šerpu v Kočkování Johnnyho Časnačaje.
- Vyhrál. - Nevrátím se do vězení.
- S červy a brouky. - Fuj.
Jsem teď hrdina svého příběhu. Jsem Ležérní Doug.
Ležérní Doug.
Jsem Ležérní Doug.
Ležérní Doug.
Jsem Ležérní Doug.
Ano.
Vždycky mi říkali Ležérní Doug.
Protože to je moje jméno.
Ale nedávno se ze mě opravdu stal Ležérní Doug.
A chci se s vámi všemi podělit o poznání,
že můžete být taky ležérní.
Zeptej se Poskoček. Poskočky.
- Ano? - Jste ležérní?
Ano, jsme ležérní.
Co ty tu dělají?
Dougu, chceme být sami s Klisnou, než…
Zeptejte se Měsíčníka Mořotrubce. Měsíčníku?
- Jo? - Jsi ležérní?
Jo. Docela ležérní, díky.
Nebo se zeptejte Gebbreyho. Gebbrey.
Vím, že život je těžký, když jsi zelenina. Ale jsi ležérní?
Nejsem zelenina. Jsem strom.
A nejsem ležérní. Je mi zima.
Kdybys měl bundu, byl bys ležérní?
Nebazíruj na detailech.
Chci říct, že nikdo z nás není ležérní, dokud nejsme všichni ležérní. A já jsem…
Ležérní Doug.
Jsem Ležérní Doug.
Jsem Ležérní,
Ležérní Doug. Jo.
Jsi nějaký bůh?
Ne, nejsem, prdící krku.
Tak mi říkáš?
Buď ležérní.
Víte, co je fakt ležérní?
Pyžamový overal!
Který teď Klisně spolu upleteme.
Vzpomene si na nás, až půjde spát.
Pyžamový overal se do války moc nehodí.
Tak domluveno! Stádo, ke mně!
Vážně to chcete?
Pletení je jako přátelství.
Každou chybu spravíš.
Pícháš jehlicemi, až jsi šťastná.
- A když to děláš správně, vydrží to. - Zdravím!
Promiňte to zpoždění.
Vodní Lady!
Zrovna tu pleteme Klisnu… pleteme pro Klisnu pyžamo.
- Pomůžeš nám? - Ne.
Zlato, není čas. Musíme holčičku dostat přes přechod.
Tak jí říkám jenom já.
Tak jo. Klisno.
Podej mi to. Nemáme moc času.
Nemůžeme-li doplést pyžamo,
zazpíváme tradiční kentauří píseň na rozloučenou.
Je povinná, když se s někým loučíme.
Takovou písničku neznám.
Ještě nás nikdo neopustil!
Bude trvat jenom chvilku, jen vteřinku tvého času.
Odcházíš, však chci říct,
že jsme se ještě pořádně nerozloučili.
Jen počkej chvilku,
Kentaurie má svá pravidla.
Musíme ti vykouzlit čajové konvičky,
ty potřebuje každý, ne?
Než nás opustíš,
musíš strávit
trochu času s přáteli, kteří tě už asi neuvidí.
Ale já…
Než nás opustíš,
musíme dodržet pár tradic a laskavostí, jako…
- Jako? - Ano!
Ano. Jako…
Přípitek a pitvoření.
- Taky s Chedem rybaření. - To mě nebaví.
Budem tančit, háčkovat,
šít kloboučky, deník psát.
- Musím jít. - Ještě jsem neskončila.
Zdobit lívance, vyčarovat želé jezero,
něco… To nic.
Obětovat Trebborovi.
- Což je? - Asi kámoš.
Pak budeme střílet své miniatury z kopyt.
Půjdu tudy.
A tak
než půjdeš, měla bys vědět,
že jsme se nesmířili s tvým odchodem
a nejsme připraveni na truchlení.
Budeš mi moc chybět, Klisno.
Já vím.
Ty mně taky.
Vy všichni.
Bez vás bych se sem nedostala.
Díky za všechnu vaši pomoc.
- Hlavně tobě. - Není zač, holčičko.
Ale je, byla to dřina.
- V tom s Chedem souhlasím. - Konečně.
Skupinové objetí!
Kéž by tahle chvíle trvala věčně.
Už to rozpusťte.
Klisna musí dokončit svou cestu.
Všichni o kousek ustupte. Může se to zvrtnout.
Vydej se po cestě.
Promlouvej se šamany.
Přesvědč je, co je třeba udělat.
Každý ti dá úlomek, který střeží.
Ty úlomky otevřou dveře do jiného světa.
Na přechodu mezi světy se setkáme.
A složíme
klíč.
Připravena?
Dej nám vědět, že jsi to zvládla bez úhony!
To ne! Přistane na druhé straně úplně nahatá!
Kůň s holým zadkem.
Haló?
Jezdkyně!
Jezdkyně?
Jezdkyně!
To jsem já.
Je to dobré.
Nic ti není.
Nikdy tě neopustím.
Zůstanu.
Budu bojovat.
S tebou.
Jsi to ty, vážně ty.
Nevěřím. Chci ti toho tolik říct.
Tolik… Mimochodem,
teď mluvím, to je nové.
Pak ti to vysvětlím. Ale nejdřív
si chci vychutnat tuhle chvíli
setkání mezi světy.
Jsi to ty, vážně ty. Jsi jiná, ale poznala bych tě všude.
Ten hlas, tvář, vlasy jsou jiné,
ale jsi to pořád ty. Chci tě k sobě zase přitisknout.
Putovala jsem z velké dálky, abychom se setkaly mezi světy.
Hledala jsem tě všude.
A bála se, že přijdu o své místo
a vzpomínky nám vyhasnou. Nebo se s tím smíříš
a já přijdu o nejbližší rodinu.
- Hledala jsem tě. - Já tebe.
A věděla jsem, že ty mě hledáš taky.
Bála jsem se, že zapomenu, jak vypadá tvoje tvář.
Já vím. A co kdyby ty ses s tím smířila?
Co kdybych našla cestu zpátky,
ale tys tam nebyla?
- Jsi to ty. - Jsi to vážně ty.
Snad se mi to nezdá, konečně jsi tady.
Už nikdy nechci, abys mi zase zmizela. Teď jsi tu u mě.
Slibuju, že tě nikdy nenechám odejít.
Klisno, to je neuvěřitelné! Mám na tebe tisíc otázek.
Máš tolik těch… Tolik moc.
- Co to je? - Všechno ti vysvětlím.
Máš pravdu. Ano. Pojďme domů.
Jak jsi to tu našla?
Když mě minotauři zajali, uvěznili mě v táboře poblíž.
Utekla jsem, pobila je a dohnala posledního u portálu. Pak jsem tě našla.
Jako by nás svedl osud.
Páni. Zapomněla jsem, jak je to tu hrozný.
Tak zdevastovaný.
Když jsi zpátky, doneseme artefakt generálovi.
Nemám ho, zůstal v Kentaurii.
V Kentaurii?
Ne! Nedala jsem Wammawink vědět, že jsem tu!
Wamma… Co?
Slíbila jsem říct kamarádům, že jsem bezpečně prošla.
Máš přátele?
Vysvětlím ti to cestou.
Ale ne. Nejspíš mají strach.
Dala to. Jdeme.
Za chvíli mám masáž. Jeffica mi uvolní svaly.
Ne. Počkáme, až nám Klisna řekne, že to zvládla.
Říkal jsi Jeffica?
Jak poznáš, že má pták hezkou tvář?
Ched je ptakotaur. A tvář má jako člověk.
- To chápeš, ne? - Nic nechápu.
Neboj, kočko. Nakonec ti to docvakne.
Nevím, proč jsem to musel udělat.
A mluví mi ocas.
Ale neříká, co si myslím. Jen dělá vtipy.
Radši se vraťme.
Nevědí, že jsem v pořádku. Nezamkli by, něco se stalo.
Tys zavřela jediný poklopec
do druhého světa?
Musela jsem to udělat.
Kouzlo nefunguje.
Klíč si můžeš nechat.
Chtějí jen zkontrolovat kamarádku. Otevři.
- Kde to je? - Ten druhý je taky zavřený.
Co?
Otevři ty dveře.
Jak to můžeš říct? Víš, co navrhuješ?
Poslouchej.
Víš, co je tam zamčené.
Jo, Klisna.
Nevyslovitelné zlo.
Jo, Klisna. Chceme ji vidět.
Teda oni. Mně je fuk. Řekni nám to.
Co když neprošla skrz?
Jedna klisna je malá cena.
Dostane-li se na svobodu on, zničí oba světy.
Je mi líto.
- Jsme tu uvězněné. - Co je to?
Ticho, schovejte se, maličcí.
Spěchejte do míst, kde nic není.
Zpěv a smích utichnou.
NikdeKrále následuje bezesný spánek.
Až přijde jeho království, nastane temnota.
Tiše. Proplazte se
mezi tichým, uzavřeným pocitem strašné nenávisti,
která sahá k nebi.
NikdeKrál bude mít radost,
Až uvidí, jak vám oči
pohasínají.
Vy…
Překlad titulků: Markéta Demlová