PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jsem zmáčknutý.
Koukněte na mě. Jsem velká Wammawink.
Ach, Klisno!
Koukni, jak legrační je tvůj odraz v křivém zrcadle.
Já vypadám divně v každém zrcadle.
Jak vidím, někdo si dal moc čmeldotaurů
do pružinové matrace.
Vyrobené z paměťové pěny.
V Kentaurii.
Milí moji, došli jsme do Mořovic.
Tady žije velrybí šamanka, také známá jako poslední šamanka.
Nevím, proč jí tak říkají. Jsme tu.
Doslova nikdo tu není.
Chtěl jsi říct, že tu přeneseně nikdo není.
Lidi,
copak my
tu nejsme?
To se jen zdá, že tu nikdo není, tohle je země Mořoborců.
Nejspíš jsou teď pod vodou, češou si lesklé chlupy na prsou,
mihotají žábrami,
kladou vejce, což je v jejich podání sexy.
Dusím se tady!
Tohle teď fakt nepotřebuju.
Pokud chceš vědět víc,
přečti si vzdělávací časopis, co jsem… našli.
Ten sis sama vyrobila. Pomáhala jsem ti!
Jinak bych nedostala lívanečky.
- Dobře, Glendale. - To není jediný číslo!
- Je jich moc! - Pěkné.
Někteří měli plavky. Někteří měli make-up.
Nakreslila jsem tolik vajec.
No, totiž…
Bylo záříjové číslo. Číslo s hasiči.
Taky vánoční číslo. A pirátské číslo.
Sportovní číslo. Tolik čísel!
Psala jsem i kvízy a horoskopy.
Nesnáším horoskopy! Nevěřím jim.
A musela jsem ušít polštář.
A nakreslit tam Mořoborce.
Dobře, Glendale. Dobře!
Jde o to, že tu mají být Mořoborci.
Mořoborci?
Jako třeba já?
Počkat. Já…
Ahojda.
Chci říct…
Takže ty jsi Mořoborec?
Jo, osobně.
Víš to jistě?
Mořoborci mívají lesklé chlupy na prsou,
mihotavé žábry…
Kladou takováhle vejce.
Ne. Vejce pocházejí odtud.
Promiň, že jsem ti sáhl na ruku. Jsi skvělá umělkyně.
Díky.
Kde jsou ostatní Mořoborci?
No, pokud jde o Mořoborce,
ve hře je jen Měsíčník Mořotrubec.
A pak tihle.
Určitě jste nešli až sem do Mořovic
koukat na západy slunce a nic víc.
- Nebo jo? - Ne. Jdeme za šamankou a…
Tady tě zastavím.
Tyhle řeči už znám.
Všichni chtějí totéž, když dorazí k nám.
Ne, promiň. Nemáme čas, víš?
Chci z toho světa dostat se, začínám měnit podobu.
Musím to líčit v písničce.
Pardon, omluv mou kamarádku. Občas se dá trochu unést city.
- Kdo jsi? - Měsíčník Mořotrubec.
- Měsíčník. - Není to mý pravý jméno.
Já jsem…
Ale to se těžko vyslovuje, takže jsem Měsíčník Mořotrubec.
Já se jmenuju Wammawink. Těší mě.
- Vypadni! - Durpletone!
Co? Tvé jméno není důležité.
Slyšela jsi ho? Říkal, že má hry!
Přesně tak. Mám spoustu her.
Fakt? Jaký?
Chytni krtka, házecí kroužky, míč,
zahraj si, co chceš,
lahve, kachny, šipky, dej se zvěčnit, sbírej ceny.
Jdete za šamankou?
- Možná si počkáte. - Dlouho.
U Měsíčníka Mořotrubce nikdo čekat nemusí.
Nikdo tu není!
Žebřík, hod na cíl,
hra s delfíny, hot dog,
ještě jeden, limoška,
ochutnej cukrovou vatu.
Jestli jdete za šamankou, budete si muset počkat.
U Měsíčníka Mořotrubce však frontu stát nemusíte.
Nikdo tu totiž není!
Při čekání v zátoce můžeš hrát spoustu her.
Takže si dělej, co chceš.
Chci vidět šamanku.
Všechno, jen tohle ne.
Vlastně je tu jedna možnost.
Tvoje stádo šamanku uvidí, dnes nás totiž navštíví.
Dole na ostrově.
Můj odhad? Bude to chvíli trvat.
Kdy přijde šamanka? Odpoledne? Po západu slunce?
Jo, mohlo by to být odpoledne.
Ale je pravděpodobnější, že ji dnes neuvidíte.
Ani tento týden. Chcete žetony zdarma?
Nevěřím mu ani slovo, lidi.
Asi něco chce.
Podle mě jenom nechce být sám.
- Co říkáš, Klisno? - Že tu šamanka není.
Vypadám jako divný dítě dvou balónů.
Jdu se projít, než ztratím nervy.
Panečku.
Kam jdeš?
Rozhodně ne domů.
Dobře. Budu ti držet místo ve frontě.
Říkal jsi něco fascinujícího?
Vím, jak Klisnu rozveselit.
- Hrát hry! - To rozveselí tebe. Ne.
Přesně tak.
Vypadá dost sklesle.
Můžeme pro ni ukrást… vyhrát cenu.
To by mně… jí zvedlo náladu.
Hry!
Vypadáš strašně divně.
Jo? Ty taky!
Jo. Mluvila jsem se svým odrazem.
Nebuď na sebe tak tvrdá. Vypadáš dobře.
Hele, Svijánku? Nevím, jak to vypadá. Popiš mi to.
Jako by dva balóny měly divný dítě.
- Nevím, na co koukám. - Proč se nezeptáš?
Jo. Hej, co jsi zač?
Slyšela jsem ho.
Už ani nevím, kdo jsem.
Asi jsme to urazili, Seane.
Ty jsi ta šamanka?
Jsem.
Měsíčník říkal, že se vrátíš za dlouho.
Vážně? To není pravda, protože jsem tady.
Vyvolala mě tvoje slza.
Ahoj. Ráda tě poznávám.
Přišla jsem tě pozdravit.
A ne… Co si povídat o zátoce?
Moje zátoka se zelenými průzračnými vlnami
je přímo pod tebou,
mořolidi v ní rádi dovádějí.
A jestli máš splín, mám pro tebe místo.
V sobě. Slibuju, že pohltím všechnu tvou bolest.
Poznám, když je někdo smutný.
A jsem tady, aby ses cítila líp.
Ahoj. Vidím, že sleduješ můj ustavičný pláč.
Moje práce není snadná.
Ale musím dál hledat všechny ty, co vzdychají.
Co se v slzách ptají, proč.
Pomůžu jim… Pojďme dál.
Když se cítíš smutná, když je život hrozný,
vstřebám tvůj zármutek a otupím ho.
Ponoříš se do blaženého klidu
a zažiješ jeden klidný, něžný, šťastný poslední den.
Chci pomáhat trpícím bytostem,
které všude vídám.
Tuhle laskavost můžu dávat dál.
A proto
mi pověz, co tě trápí, dítě.
Kde mám začít?
Na karikaturu sedím modelem poprvé.
Nedělám karikaturu.
Tohle je žurnalistika.
Věř mi.
Bude to velmi lichotivé.
S tím počítám.
Takže potřebuješ jen můj kus klíče?
Obvykle za mnou chodí ti, co chtějí utéct ze světa.
Ty vlastně taky, ale ty chceš do jiného světa.
Ne do toho v mém břiše.
O to právě jde. I když se vrátím domů,
nebudu Klisna, kterou Jezdkyně zná.
Pozná mě vůbec?
Bude mě potřebovat?
Proč by ne?
Sama se nepoznávám.
Zpívám, tančím, můj ocas vypráví vtipy.
Nazdárek!
Jsem jak dva plážové míče.
Plážové míče má každý rád!
Nejhorší je, a to jsem nepřiznala ani Wammawink,
že nevím, jestli poznám Jezdkyni.
Od té doby, co začaly ty změny,
se mi její obličej v paměti ztrácí.
Zavřu oči a nejsilnější vzpomínkou je bolest, že jsem ji ztratila.
Wammawink!
Sleduj. Vidíš? Wammawink!
- Wammawink! - Wammawink!
Wammawink! Vážně!
Já to chápu. Tenhle kluk se vůbec nechce bavit.
Chce Wammawink.
Co to děláš?
Není můj táta.
- Táto ti říkat nebudu. - Uklidni se.
Co máte pro Klisnu?
Kde jste vzali velrybotauří kruh?
Vyhráli jsme ho.
Velmi eticky. Že ano?
Ten Klisnu báječně rozveselí.
To nebude nutné.
Říkal jsi, že se šamanka objeví až za dlouho.
Zdá se, že bude zpívat!
Začíná to pro ni vypadat lépe.
Pomoz mi. Myslím, že jsem zašla moc daleko.
Svůj odraz nepoznávám.
Jsem blízko, a přesto stojím na místě.
Nezasloužím si tě, když jsem zapomněla tvou tvář.
Kdo je to?
Jen duch dívky, kterou jsem kdysi znala.
Kdo je to?
Je ozvěna, za kterou se honím.
Kdo je to?
Přísahala jsem, že ji nikdy neopustím.
A teď tu mou milovanou má mysl vymazává z paměti.
Chce to trochu odvahy
a trochu kouzla.
Šla jsem na vlastní pěst, ale teď jsem sama.
Jsem ztracená a panikařím.
Asi bych měla jít do neznáma.
Tak řekni sbohem
starým časům.
Západ slunce, koukejte. Miluju tuhle denní dobu.
Kámoška skočila do velrybotaura!
Dámy, vy jste nevěděly, že vaši kamarádku spolkne?
- Ne. - Jak jsme to měli vědět?
Tys jí držela místo ve frontě.
„Jízda s velrybí šamankou.
Cesta nuly kilometrů začíná jediným krokem“?
„Pouze pro sklíčené“?
Lidi!
Ten velrybí kruh je plný malých kentaurů!
Kdo by něco takového chtěl?
Snažím se lidi pobavit. Mám skvělé hry a atrakce.
Ale každý si vybere velrybu a už se nevrátí.
Ona se vrátí.
Dobře, přátelé.
Pojďme přivítat naši novou kamarádku Klisnu.
Přátelé?
Nikdo tu není.
Kde to jsem?
To jsi ty, Gebbrey.
Co tady děláš?
Myslím, že jsem něco hledal.
Nevzpomínám si.
Páni. Není ta hudba super?
Dostaňte mě co nejblíž.
Zablokuju jí cestu!
Neumíš plavat.
Já neplavu. Stojím!
Na čem?
Na…
tam dole.
Svijánku, popiš mi to.
Ach jo. Tohle bude těžký.
Zuliusi, udělej z hřívy lano.
Na co?
- Slezu do průduchu… - Díry!
…chytnu Klisnu a ty nás na laně vytáhneš.
Fajn, ale nenamoč mi ji.
- Conga… - Conga…
Conga.
Klisno! Pojď. Jdeme odsud.
Máš pravdu. Brzy začne turnaj v lodní metané.
Klisno, to jsem já. Wammawink.
Drazí, je tu Wammawink. Bylo by hezké, kdyby přišla
jako všichni ostatní, ale je tu, tak ji přivítejme
velrybotauřím přivítáním.
Můžete se rozloučit, protože odcházíme!
Jo. Jdeme na turnaj v lodní metané.
Cos to s ní udělala?
Pohltila jsem její bolest.
Všichni tihle se ve mně rozhodli odložit svůj zármutek.
A já cítím jejich bolest víc než kdokoli jiný.
Conga.
Hej. Koukněte sem. Dívejte se na mě.
Bolest je na prd. Chápu.
Taky ji mám.
Pamatovat si bolí, ale jinak to nejde.
Musíš si mě pamatovat. Musíš si pamatovat stádo.
Musíš si pamatovat Jezdkyni.
Jezdkyni?
Musíš jít dál. Nejsi v tom sama.
Všichni jsme křehcí, měkoučcí a malí.
A já vím, že život je plný utrpení a bolesti,
Ale
všichni zlomení najdou naději
na těch nejnečekanějších místech.
Láska nás vždycky najde, rodina nás najde.
I když nedokážeme rozeznat jejich tváře.
I osiřelá malá holčička
si dokáže najít nové vlastní stádo.
A válečnice z jiného světa
dokáže najít lásku tak daleko od domova.
Ahoj. Ráda tě poznávám.
Myslela jsem, že sem chodí ti,
co nemají žádné jiné východisko.
Kdybych věděla, že je způsob, jak je rozveselit…
Není pozdě.
Co to bylo?
Jsou všichni venku?
Je mi zima!
Chtěla jsem pomáhat.
Ale připravovala jsem je o život, který je krásný a drsný zároveň.
Vezmi si to.
Dokonči svůj úkol.
Nevím, co najdeš na druhé straně.
Ale tady máš přátele, co při tobě budou stát.
Vždycky.
Děkuju. Tobě taky, Wammawink.
Klisno, jako dárek na rozloučenou pro tebe máme tuhle šálu.
Je krásná.
Tady máš mou kresbu.
Díky?
Ta je moje. Do časopisu.
Tahle je pro tebe.
Je dokonalá.
Můžu si vzít ten svůj portrét? Jeffice se bude líbit.
Kdo je Jeffica?
Moje holka.
Tvoje holka. Jo.
Jo, jasně. Jo, pro Jefficu.
Super. Díky! Rovnou to dám zarámovat.
Měj se.
To mám za to, že si někoho oblíbím kvůli jeho osobnosti.
Mrzí mě, že jsem poslední den s vámi
strávila ochromená smutkem.
Děláš si srandu? Klisno, smíš být smutná.
V poho.
Dík, Wammawink.
Klisna nemůže utéct z objímací zóny!
Rozloučíme se až u přechodu.
Tak pojďte. Jdeme.
Ale my nechceme.
Durpletone?
Kde máš zbytek těla?
Je to…
Už to mám!
Vypadá jako…
No?
To je fuk! Je pryč!
Překlad titulků: Markéta Demlová