‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫"בעולם הקנטאורים"‬
‫כל כך תלול.‬
‫כל כך רעבה.‬
‫כל כך שטוח.‬
‫וחסר חיים.‬
‫אל תיעלבי, סוסה.‬
‫אתם מוכנים להפסיק להתלונן כבר?‬
‫למה שנפסיק? את גרמת לשמאנים‬ ‫לקלל אותנו אחרי שבעטת בהם.‬
‫אתה בעטת בהם גם.‬
‫לא הטילו עלינו קללה, בסדר? רק צריך להמשיך.‬
‫חוץ מזה, התקדמנו בצעד אחד‬ ‫להשגת חלק המפתח הבא.‬
‫"חלק אחד זהיר בכל פעם‬
‫נשארו לנו עוד 6,127 חלקי מפ…‬
‫חפתי… חלקי מפתח…"‬
‫שלושה.‬
‫שלושה, מותק. עוד שלושה.‬ ‫יחד עם החלק של ווטר-בייבי. אז טכנית…‬
‫נכון.‬
‫כי אם המספר שלוש נח על צדו,‬ ‫הוא נראה כמו תחת‬
‫שנח על צדו.‬
‫"תחת צדי אחד בכל פעם"‬
‫תשתקו, כולם.‬
‫וגם על לא דבר, הבאתי לנו אוכל.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬ ‫-מי? זה? אני לא יודע.‬
‫אתם מתכוונים לאכול או לא? אני סחרחר.‬ ‫-מגניב, אבל זה לא אוכל, צ'ד.‬
‫כן, ידעתי את זה. בסדר. אני אחזיר הכול.‬
‫רק מנסה לעזור, בניגוד למישהו…‬
‫אל תאכל את זה! אמרתי שזה לא אוכל.‬
‫אז מה אנחנו אמורים לאכול?‬ ‫-אני לא רעבה.‬
‫אבל אם אתם רעבים,‬ ‫לכו תמצאו לעצמכם אוכל, אוכל אמיתי.‬
‫כזה?‬ ‫-לא.‬
‫זה?‬ ‫-לא.‬
‫אדוני? הלו?‬ ‫-אוכל! משהו אכיל באמת!‬
‫אוכל! מה?!‬ ‫-בבקשה!‬
‫"בבקשה, אדוני‬
‫אני סקרן מאוד, אדוני"‬
‫רגע. הוא מדבר אליי?‬
‫"תוכל לעצור לדבר איתי לרגע?‬
‫תוכל ללמד אותי להיות חכם יותר?‬
‫חכם יותר‬ ‫-חכם יותר"‬
‫טוב. מה אתם רוצים לדעת?‬
‫"היי, אדוני‬
‫תמיד אהבתי אוכל טעים‬
‫אבל אני יודע רק איך לאכול אותו,‬ ‫אז אני שואל אותך, אדוני‬
‫מאיפה האוכל מגיע?‬ ‫-מאיפה האוכל מגיע?"‬
‫אוי, לא.‬
‫"הבחור הצעיר הזה יהיה אסיר תודה‬
‫אם תוכל לעזור לו להשיג הבנה‬
‫לגבי השאלה מאיפה כל הדברים הטעימים‬ ‫שהוא אוהב לאכול מגיעים‬
‫לפני שהוא מכניס אותם לבטן"‬
‫אתה באמת לא יודע?‬ ‫-יופי טופי ממתקים.‬
‫"בבקשה, אדוני‬
‫אני לא רוצה להיות טומטום‬ ‫-טומטום‬
‫אני רק רעב ורוצה קצת מידע‬
‫אדוני, בבקשה‬
‫מאיפה האוכל מגיע?"‬
‫אתם באמת לא יודעים איך להשיג אוכל?‬ ‫כל מה שצריך לעשות זה…‬
‫ואז ריידר דוחפת לשם אוכל.‬
‫אני מניחה שהאוכל שלי‬ ‫מגיע מהידיים של ריידר,‬
‫מה שאומר שהאוכל שלכם מגיע כנראה…‬
‫מי בעד להעיר את השפית?‬
‫אני.‬
‫ממש בא לי עוגות צחקוק‬
‫ותוספת של עוגות צחקוק‬ ‫עם עוגות צחקוק למעלה.‬
‫היא ישנה, אוקיי?‬
‫לא נעיר אותה בשביל משהו מטופש כמו אוכל.‬ ‫אני אטפל בזה.‬
‫מה הקול הזה?‬
‫בטח הבטן של גלנדייל.‬
‫זאת לא הבטן שלי!‬
‫נשמע שזה מגיע מלמעלה. קדימה, אחריי.‬
‫זה קרוב, קרוב מאוד.‬
‫היי לך.‬
‫אתה יודע איפה נוכל למצוא אוכל?‬
‫"עמוק במעמקים, מסתתר הצל‬
‫וישן, במשך שבועות‬
‫עד שגשמי האביב מנקים את הלכלוך והטינופת‬
‫כשהוא מתעורר, הוא שואג ברעב אדיר‬
‫וככה יודעים שהגיע הזמן להתחבא‬
‫הזמן להתחבא‬
‫הדוב-טאור הזה יתגנב אליך‬
‫ויפחיד אותך, יגנוב את ילדיך‬
‫יכין אותך בתור חטיף, אז היזהר‬
‫כל התינוקות והצעירים, ברחו לדרכים‬
‫אל תתנו לו לקטוף אתכם בעלומיכם‬
‫הגיע הזמן להתחבא"‬
‫מוזר.‬ ‫-מוזר?‬
‫לא, זה היה מחריד. לא שמעת על מה הם שרו?‬
‫הם אמרו שיש כאן דוב-טאור ושהוא עומד,‬
‫את יודעת, לגנוב לך את הילד.‬
‫לא, השיר עסק בבירור בהתחבאות.‬
‫אז, נשלוף תולעטאורים כדי להחליט מי יתחבא‬
‫ומי יחפש.‬
‫אף אחד לא מחפש ואף אחד לא מתחבא.‬
‫ואמאווינק הייתה מרשה לנו לשחק מחבואים.‬
‫אני לא אוהבת כשמים נכנסים‬ ‫לבטן השער שלי.‬
‫היי! למה את זוכה להתעטף במעיל ואמאווינק?‬
‫כן, ככה יותר טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫נמצא מקום להסתתר בו מהגשם.‬
‫תיכנסו.‬
‫דוב-טאורים לא גרים במערות?‬
‫אמרת "דוב-טאורים"? רגע. הם אמיתיים?‬
‫הם שרו על זה.‬
‫כן, שרו עם בנג'ו והכול.‬
‫זה היה יפה מאוד.‬
‫לעזאזל, אם הם שרו על זה,‬ ‫זה חייב להיות נכון!‬
‫הם בטח קיימים באמת, אבל המערה הזאת ריקה.‬
‫תן לי את פנסי הקסם שלך, חבר.‬
‫יש כאן דוב-טאורים?‬
‫הלו?‬
‫טוב, אין כאן דוב-טאור,‬
‫אבל נשמע שיש שם חמישה סוסים.‬
‫יש שם אפס סוסים. זה רק הד.‬
‫אפס. נכון. כי אם המספר אפס עומד זקוף,‬
‫הוא נראה כמו מערה… זקופה.‬
‫אין דוב-טאורים.‬
‫אבל יש מלא אוכל!‬ ‫-היי, תן לי אחד.‬
‫שוב, זה לא אוכל.‬ ‫-מה…‬
‫סוסה, אם אף אחד לא גר כאן,‬ ‫מה זה כל הדברים האלה…‬
‫מיאו…‬
‫בסדר. מישהו גר כאן,‬ ‫אבל ברור שהם לא פה כרגע.‬
‫אז עלינו רק לחכות כאן עד שהגשם ייפסק.‬
‫אני אצא לחפש לנו אוכל.‬ ‫אתם תישארו כאן ואל תעשו שום דבר…‬
‫מטופש.‬
‫הצלחנו! כן!‬
‫עוד לא יצאתי‬ ‫וכבר הצלחת לתקוע את הראש שלך ב…‬
‫בנעל.‬
‫למה יש כאן נעל של בן אדם?‬ ‫-קדימה! תוריד!‬
‫ואמאווינק הצילה אותנו!‬
‫מה היינו עושים בלעדייך?‬
‫היא אולי הצילה אותנו,‬ ‫אבל עכשיו אנחנו תקועים כאן.‬
‫ממש מטופש. אנחנו לא תקועים, אוקיי?‬
‫אלמד אותך משהו, אה?‬ ‫לגבי האופן שבו מערות פועלות.‬
‫במערה יש תמיד חור אחד בקצה אחד‬ ‫וחור שני בקצה השני.‬
‫תחשבי איך הפה שלך מחובר ל…‬ ‫-לא.‬
‫…לנחיריים. בסדר?‬
‫אני לא כופר. רגע. נחיריים.‬ ‫אלה שלושה חורים. כן, שלושה…‬
‫זה משלש את הסיכויים שלנו.‬ ‫-תקשיבו!‬
‫צריך רק למצוא את החור השני. מכאן.‬ ‫אני בתורנות חורים.‬
‫"עם כל חור בצורת שני נחיריים…‬
‫חורים!"‬
‫ואין חורים. כפי שחשדתי,‬
‫זו אחת המערות הנדירות האלה‬ ‫שנטולות שניים או שלושה חורים.‬
‫אשתמש במקור החזק שלי כדי לחורר חור.‬
‫האם זה…‬
‫נלחמתם פעם ביצורים האלה?‬
‫כן.‬
‫אנחנו נלחמים בהם בעולם שלי.‬
‫קראו להם… מינוטאורים.‬
‫מעולם לא ראיתי אחד במציאות,‬ ‫אבל לא שמעתי דברים טובים. תסתכלו!‬
‫יש להם גוף של שחיינים, אז זה משהו.‬
‫כן. הגוף שלהם נראה מדהים.‬
‫כן.‬ ‫-תראו! סוס.‬
‫ותראו, יש עליו גידול שפיר.‬
‫אז ככה ריידר נראית.‬
‫אלה נחמדים מאוד.‬ ‫למה לא סיפרת שאת אוהבת לצייר?‬
‫מתי יכולתי בכלל…‬ ‫-יש לי הערות.‬
‫לא ציירתי את זה!‬ ‫-לא משנה.‬
‫אבל הם מדויקים באופן מפתיע.‬
‫רגע, אם את לא ציירת את התמונות היפות,‬ ‫מי צייר?‬
‫מי עוד בעולם הקנטאורים‬ ‫יודע על סוסים וריידרים?‬
‫אני יודעת. גם לי יש הרבה שאלות,‬ ‫אבל קודם צריך לצאת מכאן.‬
‫אה, כן, בטח. ואיך את מניחה שנעשה את זה‬
‫כשיש דוב-טאור ענק‬ ‫שחוסם את החור היחיד במערה?‬
‫אני מגיעה לזה, צ'ד. אני אפתה אותו‬
‫כך שיתרחק מהיציאה וכולכם תוכלו לברוח.‬
‫זה רעיון ממש מטופש.‬
‫ואמאווינק, קומי.‬
‫אנחנו צריכים שתתני לו אגרוף קסום.‬
‫אמרתי לכם שאני מטפלת בזה!‬
‫כמו שאמרת שתדאגי לנו למקום מסתור ולאוכל?‬
‫כן, זה בטיפולך. לא, זה לא.‬ ‫-מצאת את החור השני הזה, צ'ד?‬
‫ככה חשבתי.‬ ‫-אה, כן, סוסה?‬
‫לא היינו כאן אם היינו במקום אחר, סוסה!‬
‫כן. זה מסתדר לי.‬
‫חבר'ה?‬
‫לא ראיתי שלך עלו רעיונות מבריקים.‬
‫כרגע עלה לי. צריך להעיר את ואמאווינק.‬
‫חבר'ה, אולי כדאי ש…‬
‫זה לא יקרה!‬
‫תן לה לישון!‬
‫איך היא יכולה לישון כשאנחנו צועקים ככה?‬
‫אני לא צועקת. אתה צועק, צ'ד!‬
‫אני צועק כדי שאוכל לשמוע את עצמי‬ ‫מעל לצעקות שלך!‬
‫אני שונאת כשאתם רבים!‬ ‫תראו מה אתם גורמים לי לעשות!‬
‫כן. תראי מה את גורמת לה לעשות.‬
‫היא אף פעם לא עושה את זה.‬
‫חבר'ה!‬ ‫-מה?‬
‫הגב שלי!‬
‫צאו מכאן.‬
‫תודה, ילדונת.‬
‫זמנים נואשים מצריכים אמצעים נואשים.‬
‫לכו!‬
‫אני לא אוהבת את זה!‬
‫היי!‬
‫הפרווה של ואמאווינק תשאיר אותנו יבשים.‬
‫היא הייתה כבדה.‬
‫כן, אתם בטח עצובים בגלל סוסה, נכון?‬
‫היו לה חיים טובים.‬
‫הייתי נותן להם ארבע מתוך עשר.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תשמעו, אנחנו חייבים להשלים עם כך ש…‬
‫אתם יודעים, שהיא לא תצא מהמערה הזאת, נכון?‬
‫כלומר, מה נוכל לעשות?‬
‫ואמאווינק, תתעוררי! ואמאווינק, תתעוררי!‬
‫אני לא רוצה שצ'ד ינהיג אותנו!‬ ‫-זה נעשה מטריד!‬
‫מאיפה השגת את זה?‬
‫את די רהוטה.‬
‫אבל זה לא שייך לך.‬
‫מאיפה אתה יודע על העולם שלי?‬
‫אתה שמאן?‬
‫לא, אבל אני חוקר היסטוריה.‬
‫אז אתה ציירת את ציורי הקיר האלה?‬
‫העבודה שלי דורשת אמנות ועידון‬ ‫ברמה גבוהה הרבה יותר.‬
‫מה…‬
‫"אראה לך את האוסף שלי‬
‫אלה פריטים בעבודת יד‬
‫פריטים קטנים של אהבה‬
‫שמספרים את סיפור המלחמה שצילקה את ארצנו‬
‫את מבינה, ציורי הקיר אינם ממחישים‬
‫את הקרב כפי שדמויותיי עושות זאת‬
‫חייתי כאן לבד זמן כה רב‬
‫זה ממש נחמד לחלוק בהם איתך‬
‫אני יודע שוודאי שמעת שצריך להתחבא‬
‫העלבונות הללו בשירי ילדים‬ ‫הם לא מעריכים את העבודה שאני עושה‬
‫עבורם, אני רק דוב משונה‬
‫הם לא רואים שאכפת לי הרבה‬
‫אוקיי, זה די הרבה‬
‫כלומר, אני מכבדת מאוד אספנים‬
‫אבל מוטב שאלך"‬
‫כן, אני פשוט… אני אלך.‬
‫"יש לי אביר, יש לי‬‫ ‬‫צבא‬
‫יש לי גם קנטאורים רמוסים‬
‫אפילו יש לי את נשקיהם הקטנים‬
‫אבל מה שחסר לי כאן זה אותך"‬
‫אוי…‬
‫לא!‬
‫להתרחק!‬
‫אנחנו מאבדים אותה!‬
‫לא, היא סתם מנמנמת.‬ ‫-התכוונתי לסוסה!‬
‫בוקר טוב, משפחה וחברים,‬ ‫וחברים שהפכו למשפחה.‬
‫אנחנו מוכנים לעשות את דרכנו לשמאן הבא?‬
‫טוב, מישהו רעב.‬
‫עוגות צחקוק לכולם!‬
‫גלנדייל, דורפלטון, צ'ד, זוליוס, סוסה.‬
‫טעים!‬ ‫-אה, עדר?‬
‫איפה סוסה?‬
‫סוף סוף. עוגות צחקוק.‬ ‫-נלחמת בדוב במערה.‬
‫אין חור אחורי.‬
‫אנחת תדהמה.‬
‫סוסה!‬
‫אל תיכנסי הנה!‬
‫אל תיעשי מעורבת בזה!‬
‫זה יחסוך לי המון זמן.‬
‫בדרך כלל אני צריך להתחיל בחתיכת עץ,‬
‫ואז לגלף אותה, ואז לתת לדמות‬ ‫להגיח מליבת החומר.‬
‫אבל איתך, אני יכול לעבור ישר לשלב הלכה.‬
‫את בטוחה שזו התנוחה שאת רוצה?‬
‫תעמדי בה לנצח.‬
‫כן, לא נראה לי. אני צריכה לחזור למלחמה.‬
‫מלחמה אמיתית שבה אנשים משתמשים‬ ‫בכלי נשק אמיתיים ובחרבות וקשתות וחיצים,‬
‫לא ב… מה זה? גזר?‬
‫זאת חנית.‬
‫בעצם, זה גזר. לחניתות יש קצה מתכת חד.‬
‫פגמים באוסף שלי הם תוצאה של החומר המקורי.‬
‫זה לא מסביר למה קנה המידה‬ ‫של שמאני העצים שלך לא נכון.‬
‫הקטן הוא מחצית מהגודל הזה.‬
‫את לא יודעת כלום על שמאני עצים!‬
‫טוב, אולי לא, אבל אני יודעת‬ ‫שמינוטאורים רוכבים זה על זה בקרב.‬
‫לא נכון.‬
‫כן נכון.‬
‫לא נכון.‬ ‫-כן נכון!‬
‫לא ולא. ציורי הקיר מוכיחים שאני צודק.‬
‫"מינוטאורים רוכבים זה על זה בקרב."‬
‫טעות. רואה?‬
‫מספיק לשחק את הגיבורה, סוסה.‬ ‫אני באה בספירה של שתיים!‬
‫אחת.‬ ‫-רוצו!‬
‫הספקתי להגיע רק לאחת.‬
‫זה היה קרוב.‬
‫אבל חבר'ה, סידרתי אותו!‬ ‫גרמתי לו לחשוב שאני טיפשה,‬
‫כשלמעשה, הייתי בדיוק אותה סוסה‬ ‫שתמיד הייתי.‬
‫בדיוק אותו הדבר! אותה סוסה, יום אחר.‬
‫מה? על מה אתם מסתכלים?‬
‫אוי, לא. משהו בשיניים שלי?‬ ‫-זה לא השיניים שלך.‬
‫זה יותר… האזור הזה.‬
‫מה? מה יש?‬
‫מה?!‬
‫אוי אלוהים!‬
‫מה קורה לי?‬
‫לא! החצי-דוב חצי-קריפ המטופש הזה‬ ‫הטיל עליי לחש.‬
‫אני חייבת לחזור כדי שישנה אותי בחזרה.‬ ‫-לא.‬
‫זה קסם גדול הרבה יותר‬ ‫מכפי שדוב-טאור מסוגל ליצור.‬
‫מה אני אעשה? לא אוכל לחזור ככה לריידר.‬
‫אני חושבת שאת נראית נהדר.‬
‫התינוקת שלנו גדלה.‬
‫צ'יק צ'ק, כולם.‬ ‫יש לנו עוד שלושה שמאנים לבקר.‬
‫בואי. נמצא פתרון.‬
‫האוכל מגיע מ… אהבה!‬
‫בהחלט כן, דורפלטון. בהחלט כן.‬
‫אוי, אלוהים, ותראו כמה רחוק הגעתם‬ ‫בזמן שישנתי.‬
‫השמאן הבא נמצא ממש מעבר לעיקול.‬
‫כן, לא בעיה.‬
‫סוסה רצתה להעיר אותך,‬ ‫אבל ידעתי שנסתדר לבד.‬
‫מתקרבת יותר ויותר…‬
‫סוסה פיקחית.‬