PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Opatrně krok za krokem.
Dávejte na sebe pozor.
Jistota je jistota.
Tak daleko jsme ještě nebyli. Musíme jít pomalu.
Protože jsme všichni tak křehcí, měkoučcí a malí.
A tady to neznáme.
Můžou vám tu ublížit, odmítnout vás.
Ale držte se u mě a já vás ochráním.
Nikdy jsem se nebála válečných bubnů.
Drtila jsem lebky a chci je drtit dál.
Schovávejte se v křoví,
já si dál půjdu pro svou pomstu.
- I vy můžete být nebojácní. - Nebojácní.
Můžete bojovat za sebe. Sami si vystačíte.
Protože víte, že jen sami se ochráníte.
Ne!
- Jsme tak křehcí. - I vy můžete být nebojácní.
Měkoučcí a malí.
- Neznáme to tu. - Bojujte za sebe.
- Ublíží vám. - Vystačíte si.
- Sami se ochráníte. - Držte se u mě, já vás ochráním.
- Já! - Já!
A právě proto bych vás měla vést já.
- Ochráním vás. - Dám sílu.
Přestaň! Ona se mýlí.
- Měli byste věřit mým slovům. - Měli byste věřit mým slovům.
- Protože jsme všichni tak křehcí, - I vy můžete být
- měkcí a malí. - …nebojácní.
- Neznáme to tu. - Bojujte.
- Můžou vám tu ublížit. - Sami si vystačíte.
- Ale držte se u mě. - Ale držte se u mě.
Nikdy jsem se nebála válečných bubnů.
Drtila jsem lebky a chci je drtit dál.
V Kentaurii.
Nikdo si nevšiml.
- Tak jo. - Právě o tom jsem mluvila.
Opatrně, ať nešlápnete do něčího…
Legrace.
Krucipísek.
Pozor na vosotaury!
Poslouchal někdo vůbec mou píseň?
Tvou píseň?
Přísně vzato to byl duet.
A její verze byla lepší.
Sugestivnější obraznost.
Cítil jsem tóny fíků a – počkej, jo, vraždy.
Soustřeď se.
Nejsme na procházce. Musíme se dostat
k šamanovi.
Jdeme.
- Co je, Glendale? - Chce se mi lulat!
Cože?
Musí jít dělat čururu-lululu.
- Z cesty. Musím letět! - Ještě někdo?
Jak si můžeš myslet, že já chodím…
Mají tu zrcadlo.
- Hned se vrátím. - A mají tam i mentolky!
Kdo zapomněl posnídat vtipnou kaši?
Já nesnídám. Já…
Vždycky bys měla snídat.
Nemusím jíst.
- Jasný? Jsem tu na misi. - Čau, Tuno Misi. Těší mě.
Tak se nejmenuju.
Jsi Lanabelle?
- Ne. - Lulanda?
Jako počuranda? Ne!
Bamanda? Jonatán Fazolka? Bunter? Klemenstýnka?
Klisna! Už jsem to říkala. Říkejte mi Klisno.
Klisna. To je nudný.
- Je to perfektní jméno. - Vadí ti na mně něco?
- Vlastně jo. - Pojďme dál.
Tak běž, no.
Určitě mě ten šaman dostane domů?
Jasně!
Šamani jsou nejkouzelnější tvorové v Kentaurii.
Já to vím. Znám je už dlouho.
Zná je ze šamanské školy.
Byla tam nejlepší studentka.
Nevím, jestli nejlepší, ale rozhodně výborná.
Počkej.
Když jsi tam studovala, proč nejsi šamanka?
Co?
No, byla to spíš otázka dalšího vzdělávání.
Počkat.
- Tudy nemůžeme. - Proč ne?
Mám z toho místa špatný pocit.
Jako by tam bylo velké nebezpečí.
Vraťme se.
Vrátit se? Co to kecáš?
Umím předvídat budoucnost.
Někdy.
- Zuliusi. - Jo.
Víš, jak jsem ti předpověděla pupínek?
A on se ti udělal?
A nebyl malý.
Byl to pěkně hnusný beďar.
- Netuším, o čem mluvíš. - No tak.
- Strup odpadl, já si ho nechala. - Říkám mu Bunter.
Ještě že se tak nejmenuješ, Klisno. To by se pletlo.
Hele, nedáš mi nějaký peníze?
Tak víte co? Díky za všechno. Já prostě…
Já půjdu dál tudy. Určitě šamana dokážu najít sama.
Vy se schovávejte, pojmenovávejte strupy a hrajte si na věštce.
Já si nehraju!
- Tak jo. Čau. - Počkat.
No tak, lidi.
Nemůžeme ji opustit.
Slíbili jsme jí, že ji dovedeme k šamanovi.
A?
A jak říká Bunter,
„Kentaur vždycky drží slovo.“
To že Bunter řekl?
To nezní jako on. A já pupínek nikdy neměl.
Jít dál je nebezpečné.
- Neměli jsme odcházet z údolí. - Neřekl bych.
Nechci se vrátit do kupole.
A nechci pořád čichat k těm samým květinám.
Nebo pořád krást ty samý kytky.
Půjčovat. Jen si je půjčuju.
A upřímně,
dělat doma čururu-lululu bylo dost na krucipísek.
Jak to tedy myslíte?
Chcete jít s ní?
Nevím, jestli žárlíš na Klisnu, nebo nám nevěříš,
ale měli bychom držet slib.
Wammawink, mám v bříšku spoustu místa, které potřebuju zaplnit.
Nevím, proč to dělám, ale dobře. Jdeme.
- Hej! Počkej! - Myslela jsem, že se vracíte.
Wammawink se tady přece nelíbí.
Chtěli jsme cítit vítr v hřívách!
Podívejte se na to! Klesá to! Určitě půjde přímo tudy!
Připomíná mi to chaos domova!
Vidíš? Já to říkala! Musíme se schovat!
Dobře, Wammawink. Mám dotaz.
Kudy k šamanovi?
No, vlastně je to…
Tamtudy.
Správně. Tamtudy.
Tím směrem zrovna jdu.
Navíc je to jen tornádo.
Však víš. Vítr na pochodu.
Klisno, zapomněla sis obutí.
Promiňte. Už jdu!
Hej! Co to děláte?
Klisna se mýlí! To není tornádo.
Je to taurnádo!
Pojďte k nám.
Nikdy jsem se nebála válečných bubnů.
Budete naši.
Už jsem zažila mnohem horší věci.
- V nebi. - Ale nikdy to nebylo důležitější.
- Navždy. - Než teď.
Nepustíme vás.
- Se mnou se vám nic nestane. - Neopouštějte nás.
Já vás naučím, jak si poradit.
- Jak se schováte? - Být rychlejší, silnější, plní odvahy.
A jak
přežít.
Nám neutečete.
Artefakt! Ne!
Byli jste pro nás stvoření.
Tak to vzdejte.
Blýskáček!
- Glendale, ne! - Neboj se. U mě jsi v bezpečí.
Žvýkačka. Džíny. Jablíčko.
Já už se neudržím, Klisno!
Teď jsem vaše.
Počkej! Ne!
Budu žít v nebi.
Drž se!
Navždy.
Jsi teď jedna z tisíců našich duší,
které jsme vzali a zvedli do nebes.
Jsi naše.
A my jsme tvoji.
Nám neutečete.
Jste pro nás stvoření.
Prostě to vzdejte. Poddejte se.
Teď jste všichni naši.
Prostě se nám poddejte.
To teda bylo, co?
Proč jsi nás kopla do taurnáda?
Dobrá otázka. Ale vyšlo to, ne? Dostali jste se ven.
Hej, Glendale, vrať mi tamto.
- Studí. - Fajn. To bychom měli.
- Jdeme! - Ne!
- Co… - Nezajímá tě ani, jak se cítí?
Riskují kvůli tobě.
Glendale se vrhla do taurnáda.
Ahoj.
Kvůli mně?
Buďme upřímní.
Chtěla můj lesklý artefakt.
Nech mě domluvit.
Neznáš ji a nezajímá tě. Podívej se na ni.
Po té koupeli se třese jak čivavataur.
Ani sis toho nevšimla.
Zajímá tě vůbec někdo?
Mrzí mě, že nikoho tak umanutě neopečovávám
a neřídím mu život.
Páni, lepší klisnomluvu jsem v životě neslyšel.
Tak pojďte. Jdeme.
Tohle dobrodružství stačí na celý život.
Šťastnou cestu.
Hej! Bavte se v tý svý kupoli!
Dobře. Zapomeň na ně.
Musím jít dál. Tak jo.
Jsem kůň. Vím, co dělám.
Koně jsou skvělí pátrači.
Je to… Jé!
Prdlajs.
Spletla jsem se. Koně nejsou dobří pátrači.
Nebyli to psi?
Prasata? Já nevím.
Hele! Tenhle bude vědět, co se děje. Má kabelku. Hej!
Nevíš náhodou, kde bych našla Duhovou cestu?
Duhovou cestu, říkáš?
Duhovou cestu jsem kdysi znal.
Ukradl kabelky mein dědečkovi.
Zahráváš si, když říkáš jeho jméno.
Moc…
Moc si zahráváš.
Neber mi kabelku.
Nechci tvoji blbou kabelku!
Stmívá se.
Nevím, kde jsem. Já už se domů nevrátím, že ne?
Hej! Vrahu!
Páni!
- To nic. - Omlouvám se.
Líbilo by se ti, kdybych ti zasedla dítě?
Nejdřív bych si musela představit, že mám dítě,
a pak… To by asi nebylo dobrý.
Příště nemysli jen na sebe!
Já nemyslím na sebe.
S tebou.
A nejspíš už ji nikdy neuvidím.
Ne!
Je to dobré.
Nic ti není.
Nikdy tě neopustím.
Nemysli.
Prostě věř.
Zůstaň klidná. Buď se mnou, řekla.
Oči otevřené.
Nadechni se. Jeden špatný pohyb, a jsme mrtvé.
Ale jestli se my dvě nesejdeme,
jak budu žít dál?
Pamatujeme si to, co odešlo?
Co když já zapomenu tvou tvář?
Co když ty oželíš, že už mě nemáš?
Co když nenajdu tu bránu, kterou se k tobě vrátím?
A co když ji najdu,
ale nepoznám tě?
Co když mi to bude trvat moc dlouho
a tebe zatím pohltí nebezpečí?
Co když přijdu pozdě, nezachráním tě před tvým osudem
a ty budeš kvůli mně navždy ztracená?
Najdu způsob,
jak zajistit, abys byla v pořádku.
Opatrně krok za krokem.
Protože ty a já
jsme křehké.
S tebou.
Ne!
Klisno.
Co se děje? Co to…
Co to mám za chuť v puse?
To jsou vtipné lívance.
Jsou moc dobré.
Evidentně není zvyklá snídat.
Ale co tu děláte? Kromě toho, že mě nutíte jíst.
Moje stádo je pro mě nade vše.
Děsí mě, že bych je už nikdy neviděla.
Omlouvám se.
A pro tebe je nade vše tvoje Jezdkyně.
Naše stádo ti pomůže najít tvoje stádo.
Děkuju.
Ale od teď to bude podle mého.
Rozumím.
Hele, koukni se tamhle.
Co? Počkej, vždyť to jím.
Nehygienické.
Klisno?
- Slyším. Co chceš? - Co je ta Jezdkyně?
Ano. Díky. Konečně. Co je vlastně Jezdkyně?
Má Jezdkyně ráda legraci?
- Ale jo. - Je to tvoje nejka?
- No… - Nebo spíš unejnejka?
Nerozumíš, tak ti to vysvětlím.
Úplně nejvíc nejlepší kamarádka.
Je válečnice. Bojujeme spolu.
- Vyskočí na mě a… - Stojí na tobě?
To je trhlý.
Většinou jen sedí. A když chce, abych někam šla,
zatáhne za otěže.
Moje otěže. Moje…
Moje brnění! Moje otěže! Jsou pryč!
Jsem úplně a naprosto nahá.
Tady jsme všichni nazí.
Počkej. Tvoje Jezdkyně tě tahá do věže?
Ve vašem světě přece kouzla nejsou.
Ne do věže, otěže. Nasadí mi je kolem hlavy…
Ne, je to složitější, ale…
- Haló? - Mě ten příběh zajímá.
- Co dál? - Dopověz to.
Jezdkyně.
- Co to dělá? - Jezdkyně!
- Jak hrubé. - Za ní!
Opatrně!
Za ní, ale opatrně!
Překlad titulků: Markéta Demlová