Då så, gå till sidan 44 i era böcker.
Har ni gjort det?
Herr Yokota, förlåt att jag är sen igen.
Katayama, vad har hänt med din rygg?
Jo, den började svälla av nån anledning.
Så där ja.
- Vad är det där? - Det ser ut som ett snigelskal.
Vad äckligt.
Äckligt.
En spiral.
Vad var det för ljud?
Ormar! De har snott sig runt varandra.
Usch, vad äckligt. De bråkar, eller hur?
De är i luven på varandra, precis som våra föräldrar.
De bråkar inte, de parar sig.
Jag hörde att Azami fortfarande är försvunnen.
- Ja. - Det måste vara svårt för dig, Kirie.
Du blev väl förhörd av polisen?
- Ja. - Förresten, Kirie.
Visste du att de börjat begrava folk igen?
Va?
Du vet spiralerna som har virvlat runt ovanför krematoriet på sistone?
Ja...
De säger att det är en slump.
Att det beror på ugnskrångel och unika vädermönster.
Jag har hört om spiraler ovanför krematorier i andra städer också-
- men de bildas bara när nån från Kurouzu kremeras. Konstigt, va?
Ja.
De begraver dem nu, för att undvika att röken blir till en spiral.
Det känns overkligt att veta att lik är begravda längs vägen till skolan.
Det ger mig rysningar.
Vi skyndar oss tillbaka.
Goshima, jag älskar dig!
Skräm inte folk så där, Yamaguchi!
Blev du överraskad?
Varför försöker du ens? Kirie har redan en pojkvän.
Jag vet, men jag vill ha en flickvän som är så fin som Goshima-
och överraska allihop.
Lägg av! Det är ju därför alla kallar dig Gubben i lådan!
Det är min grej att överraska folk.
Jag vill inte ha nåt med det att göra.
Låt mig vara ifred.
Nu går vi, Shiho.
Goshima! Jag tänker inte ge upp!
Jag är säker på att du kommer att falla för mig!
- Ditt fanskap! - Du skulle ju låta bli henne!
Kom nu, Yoriko!
- Nej! Släpp mig, pappa! - Yoriko!
- Ditt as! - Kazunori!
- Kom nu! - Nej! Kazunori!
Mår du bra?
Kazunori?
- De är så skruvade. - Vilka då?
Minns du, Goshima?
Jag flyttade hit när jag gick i lågstadiet.
Vi flyttade in i det gamla övergivna radhuset-
- som alla i stan kallade för fattighuset.
Ja, Shuichi och jag kom och hälsade på ibland.
Yorikos familj bor i samma fastighet-
- men vi hatar varandra. Allihop är skruvade.
Det är nog för att de inte kan acceptera sin fattigdom.
Det gör dem skruvade. Det är deras enda skydd mot verkligheten.
När två skruvade personer ryker ihop-
- snärjer de sig och tappar kontrollen.
Det blir omöjligt att ta sig loss.
Skruvade, säger du?
Men du är inte skruvad, Kazunori.
Tack, Goshima.
Jag vill tro att Yoriko och jag inte har blivit skruvade än.
Vi funderar faktiskt på att fly tillsammans.
- Va? - I övermorgon, med tåg.
- Berätta inte för nån. - Jag ska inte.
KUROUZU SJUKHUS
YUKIE SAITO
Jag hoppas att Kazunori och Yoriko kan bli lyckliga.
Ja, inte konstigt att deras familjer hatar varandra.
Spiralens förbannelse hänger över det radhuset.
Vad säger du?
Spiralen gör deras hjärtan skruvade.
Jag kan ha fel, men förbannelsen känns särskilt stark där.
Hela staden har långsamt börjat infekteras av spiralen.
Titta här.
När de väl fångats av spiralen-
- som har kraften att suga in allt rakt mot dess mitt-
- drivs de till att sukta efter allas uppmärksamhet.
Förresten, Kirie...
- Ditt hår verkar ha blivit längre. - Va?
Nu när du säger det, så verkar mitt hår plötsligt ha blivit längre.
KUROUZU GYMNASIUM
Goshima?
- Vad har hänt med ditt hår? - Va?
Jag har ingen aning om var lockarna kommer ifrån.
Vad sägs om flätor?
- Jag kan göra dem, om du vill. - Tack, Sekino.
Strukturen hos DNA kallas vanligtvis för en dubbelhelix.
Föreställ er två parallella strängar som är tvinnade runt varandra.
Varje sträng har en distinkt ryggrad-
- som utgörs av socker och fosfat...
Lägg av!
- Vad fan är det för monster? - Äckligt!
- Det är Katayama. - Vad säger du?!
- Allvarligt? - Skojar du?
Det är verkligen Katayama! Titta på ansiktet!
- Hans ögon förlängdes! - Lägg av!
MARBLE HÅRSALONG
Klipp av det. Jag vill ha det kort.
Är du säker?
Ja, det är läskigt.
Då så, då klipper jag det kort.
Ett monster!
Det här är inte som det ska. Vi tar henne till sjukhuset!
- Syrran! - Kirie!
- Hon måste till sjukhuset! - Jag kan inte andas!
Hennes hår är argt. Det är därför det stryper henne.
Om ni tar henne till sjukhuset dödar det henne!
Var inte löjlig! Hon stryper inte sig själv!
- Älskling, Mitsuo har kanske rätt. - Va?
Vad är det med er, allihop?
Hallå!
Goshima...
Du där! Vad är det med ditt hår?
Goshima...
Du ska få se att jag kan dra till mig mer uppmärksamhet än du.
Ni anar inte vad Snigeln åt till frukost idag.
En massa ogräs från hönsgården!
"Snigeln"?
Det var väl lite väl taskigt, Tsumura?
Jag hatar det här.
Han har inte varit hemma på två dagar.
Han var alltså i skolan hela tiden?
Det där är er son.
Absurt! Skulle det där vara vår son? Jag vill inte höra såna dumheter!
- Kom, vi går! - Ja.
Katayama...
KUROUZU GYMNASIUM
Hörni, vänta på mig!
KUROUZU STATION
Shuichi...
Goshima, ta emot det här beviset på min kärlek!
Förlåt, men jag kan inte.
Jag vill att du åtminstone ser vad det är inuti.
Jag har redan en pojkvän. Du måste sluta.
Vad kan jag göra för att du ska förstå min kärlek?
Jag vet! Titta här, Goshima!
Jag ska stoppa bilen med min kärlekskraft!
Yamaguchi!
Jag älskar dig...
Jag hörde att Gubben i lådan dött i en trafikolycka.
Helt otroligt.
Jag hörde att han blev lindad runt framhjulet och krossad.
Inte igen!
Katayama har tagit sig ut ur sin fålla!
Nej, vänta! Det där är...
Tsumura!
Goshima!
Vad säger du? Är jag lite mer märkbar nu?
Jag ger inte upp. Jag utmanar dig.
Kom igen! Visa vad du går för, Goshima!
Sekino, jag vill inte tävla mot dig.
Bara en av oss kan stå i centrum för allas uppmärksamhet!
Du gör mig illamående!
Kirie!
Kirie, jag skär av det nu!
Nu är det verkligen jag som står i centrum!
Allihop, titta ordentligt på mig!
Jag är så trött...
Men jag behöver mer...
Mer uppmärksamhet...
Kirie!
Shuichi...
Det här är illa! Katayama och Tsumura är lösa!
Om vi inte gör oss av med dem kommer de att orsaka panik!
Magistern! Snälla, döda dem inte!
Det här är ägg som de lade efter att ha parat sig.
Men båda två är ju killar.
Sniglar är hermafroditer.
Om de kläcks kommer det att bli kaos i stan!
Nej, sluta! Krossa inte deras ägg!
De är inte människor längre! De är snigelpersoner!
Vansinne...
Kazunori...
- Vart ska du? I ditt tillstånd... - Stationen.
Kazunori och Yoriko tänker fly.
Fly?
Ja, de vill lämna den här stan.
Jag vill åtminstone låta dem...
Det är smart av dem att fly tillsammans, men kommer de verkligen?
De borde vara här snart. Han sa att tåget går kl. 18.30.
Vad är det? Varför springer ni?
Våra föräldrar såg oss smyga ut ur huset.
Våra pappor jagar oss! De håller ögonen på stationen!
Vad ska vi göra?
Gena igenom stranden. Vi hjälper er!
Shuichi...
Där är de!
Häråt!
Kazunori! Sluta upp med dumheterna! Följ med hem utan krångel!
Pappa, flytta på dig!
- Där är de! - Kazunori! Spring!
- Kom tillbaka! - Kazunori!
Stanna där!
Jag...kan inte springa mer!
- Yoriko... - Ditt svin...
Hur många gånger måste jag banka vett i dig?!
Kazunori, de kommer att sära på oss igen, eller hur?
Nej, vi kommer aldrig att vara åtskilda.
Vi snor våra kroppar.
Så här!
Yoriko!
- Yoriko, din hand! - Kazunori!
Vad är det som händer?
Yoriko, jag ska rädda dig!
För hård! Den är lika hård som en stålkabel!
Sluta nu, pappa.
- Va? - Vi ska alltid vara tillsammans.
Just det. För evigt.
Ursäkta, vad är på tok?
Va? På tok?
Jag är på väg hem, men det är så konstigt...
Jag går och går, men kommer aldrig närmare.
KUROUZU STATION
Hjälp mig, någon! Jag kan inte gå rakt fram!
Hörde ni att den svarta fyren plötsligt tändes igår kväll?
Den har ju varit sönder i åratal. Jag undrar när de lagade den.
Det sägs att man blir tokig om man ser in i ljuset.
Vad säger du? Så läskigt!
Herr Yokota!
Herr Yokota förvandlades också till en snigelperson.
Syrran, du måste komma fort!
Vad är det nu?
Hon måste ha gått på grund nån gång igår kväll.
Men havet var ju lugnt. Och fyren var tänd.
Jag hörde att efter hon gått på grund-
- vandrade de tre i besättningen runt i cirklar på däcket.
Sen föll de ner i vattnet.
De räddade en av dem, men de andra saknas fortfarande.
Apropå att saknas...
Stadshuset skickade ut fem experter till fyren igår kväll-
och ingen har hört av dem sen dess.
Mitsuo?
Mitsuo!
Kom ner nu!
Den här trappan är så häftig!
- Vi går högre upp, Mitsuo! - Ja!
Jag får väl gå upp, då.
Vad konstigt...
Jag går och går, men når aldrig toppen.
Det är som om jag går runt i en oändlig cirkel.
Och det luktar som om nåt brinner.
Mitt huvud börjar kännas konstigt.
- Hjälp oss! - Mitsuo!
Mitsuo och han kompis fortsatte. De ville utforska mer.
- Ni två, vänd tillbaka! - Ja.
Skynda er!
Syrran, jag är rädd. Spiralen stirrar på oss.
Det här är fyrens lins.
En Fresnel-lins består vanligtvis av koncentriska cirklar.
Jag undrar vad som fick den att se ut så där.
Det är som om den blivit skev och förvriden.
Och de där kropparna...
Åh, nej!
Ni måste ta er ner fort!
Fyren tänds vid skymningen. Vi måste ta oss ut innan dess!
Varför då?
Ljuset måste vara otroligt varmt.
Varmt nog för att smälta glas och...
Skynda på! Ni måste ta er ner!
Vad är det här? Vad kommer att hända med oss?
Jag förklarar senare! Bara spring!
Den kommer. Hettan kommer!
Stanna inte! Fortsätt springa!
Åh, nej!
Fyrens ljusstråle, som hade vaknat från sin fridfulla slummer-
- spred ut sig långsamt-
- och sköljde över oss medan spiralen svalde oss hela.
Vår stad kunde inte motstå den.
Bu!
Text: Johan Gustafsson Iyuno