Dobrá, nalistujte si v učebnicích stranu 44. Tak můžeme?
Pane učiteli, omlouvám se, že jdu zase pozdě.
Katajamo, co to máš se zády?
Jo tohle. Nějak mi to začalo otékat.
A je to...
- Co to vůbec je? - Vypadá to jako šnečí ulita!
- To je děsivý... - Tak nechutný...
Spirála...
2. díl
Slyšel jsi to?
Hadi! A jsou omotaní kolem sebe!
To je pěkně strašidelný. Oni spolu bojují, že?
Jako naši rodiče. Taky si jdou po krku.
Nebojují, páří se.
Slyšela jsem, že se pořád neví, kde je Azami.
Muselo to být pro tebe těžké.
Vyslýchala tě policie, že jo?
- Jo... - A ještě něco.
Víš, že už zase začali pohřbívat?
- Co? - Už zase pohřbívají do země.
Víš, jak se poslední dobou točí nad krematoriem ty spirály?
Jo.
Prý je to zvláštní souhra.
Závada pece a k tomu ojedinělé povětrnostní podmínky.
Prý se ty spirály objevily nad krematorii i jinde.
Ale jen když je zpopelněn někdo z Kurouzu. Neuvěřitelné!
Začali pohřbívat do země, aby se z kouře po kremaci nestala spirála.
Ale je hrozné vědět, že podél cesty do školy jsou pohřbená těla.
Mám z toho husí kůži.
Pokračujme...
Kirie! Miluju tě.
Nesmíš takhle strašit lidi, Jamaguči!
Lekly jste se?
Proč vůbec ztrácíš čas? Kirie už přítele přece má.
Jo, já vím! Ale víš...
chtěl bych takovou krásku, jako jsi ty,
a všechny tím ohromit.
Neotravuj. Přesně proto ti říkají Čertík z krabičky, ty magore!
Jo, děsit lidi to je moje.
Nechci mít nic společného s tebou ani tvými vtípky.
Přestaň mě už otravovat. Pojď, Šiho.
Kirie! Fajn, ale já se nevzdám!
Pamatuj si, že se do mě zamiluješ!
- Ty parchante. - Říkali jsme, ať se od ní držíš dál!
Pojď, Joriko!
Ne! Pusť mě, tati!
Joriko!
Šmejde!
Kazunori!
- Tak jdeme! - Ne! Kazunori!
Jsi v pořádku?
Kazunori...
- Jsou tak vyšinutí... - Kdo jako?
Pamatuješ? Přestěhovali jsme se sem, když jsem byl na základce.
Usadili jsme se v tom opuštěném řadovém domě.
V tom, kterému všichni říkají chudobinec.
Ano. Se Šuičim jsme tam občas chodili.
Sousedíme s nimi stejným pozemkem,
ale nenávidíme se. Jak říkám, jsou tak pokřivení.
Asi proto, že se nedokážou smířit se svým údělem chudoby.
Upínají se na tu nenávist, to je jejich jediný únik od reality.
Jak se do toho zamotávají čím dál víc,
nakonec se to vymkne kontrole, až je nemožné se z toho vymanit.
Jsou vážně tak pokřivení?
Ty přece takový vůbec nejsi, Kazunori.
Děkuju, Kirie.
Namlouvám si, že Joriko a já jsme ještě nezašli tak daleko.
Totiž, chystáme se odsud spolu utéct.
- Cože? - Vlakem, hned pozítří.
- Slib mi, že to nikomu neřekneš. - Neřeknu.
NEMOCNICE KUROUZU
JUKIE SAITO
Doufám, že Kazunori a Joriko nakonec najdou svoje štěstí.
Jo. Není divu, že se jejich rodiny nenávidí.
Prokletí spirály. Cítím, jak visí nad tím jejich domem.
Co tím chceš říct?
Spirála je pokřivuje, deformuje jejich duše...
Pořád se můžu mýlit, ale ta kletba je tam obzvlášť silná.
V poslední době spirála pomalu zamořuje celé město.
Podívej.
Po doteku spirály,
která má tu moc stáhnout všechno přímo do svého středu,
mají potom sklony přitahovat pozornost úplně kohokoli.
Mimochodem, Kirie... Nějak se ti prodloužily vlasy.
Co?
Když o tom tak přemýšlím, vlasy mi teď vážně připadají delší.
STŘEDNÍ ŠKOLA KUROUZU
Ahoj, Kirie. Co to máš s vlasy?
Co?
Nemám ponětí, kde se tam ty kudrliny vzaly.
Nechceš si je zkusit splést do copu?
- Pomůžu ti, kdybys chtěla. - Ráda, děkuju, Kjoko.
Struktura DNA se označuje jako dvojitá šroubovice.
Dvě rovnoběžná vlákna, která tvoří žebřík a který je pak propletený.
Každé vlákno je složeno z cukru deoxyribózy,
fosfátové skupiny...
Ale no tak!
Báze se párují směrem dovnitř a ukotvují se ve středu šroubovice.
- Co to sakra je?! - To je nechutný!
- To je Katajama... - To není možné...
- Jako vážně? - To je nějaký vtip?
To je rozhodně Katajama! Vidíš?! Podívej na ten obličej!
Vylezly mu oči!
KADEŘNICKÝ SALON
Zkrátit, prosím. Klidně to ostříhejte celé.
- To vážně chceš? - Jo, je to děsivý a hnusí se mi to.
Dobře, tak tedy zkrátit.
Ty jsi zrůda!
Co se stalo? Odvezeme ji do nemocnice!
- To ne, ségra! - Kirie!
- Potřebuje doktora! - Nemůžu dýchat...
Její vlasy se naštvaly! Proto ji škrtí!
Ubližujou jí, protože je chtěla ostříhat!
- Nechce do nemocnice! - Přestaň, říkáš nesmysly!
Přece se sama neškrtí!
Zlato, Micuo má možná pravdu.
Co se vám to všem stalo?
Kirie, co to...
Hej! Co to s tebou je?
Kirie...
Jen počkej, budu přitahovat ještě víc pozornosti než ty.
Tomu byste nevěřili, co měl dneska Slimejš k snídani.
Hromadu plevele v kurníku!
No nekecej, "Slimejš"?
To je docela drsný i na tebe, Cumuro!
Já to nenávidím...
Už pár dní nebyl doma,
a vy mi chcete říct, že je celou dobu tady?
To je váš syn.
Absurdní! Jak můžete tvrdit, že je to náš syn!
To má být nějaký zvrácený vtip?! Pojď, odcházíme!
Jo!
Chudák Katajama...
STŘEDNÍ ŠKOLA KUROUZU
Počkejte na mě!
STANICE KUROUZU
Šuiči...
Kirie! Tohle je důkaz mé lásky!
Promiň, ale to nemůžu přijmout.
Tak to aspoň otevři a podívej se, co je uvnitř.
Ne, já už někoho mám. Musíš s tím přestat.
Jak tě mám jen přesvědčit o své lásce k tobě?
Už vím! Sleduj, Kirie!
Zastavím to auto silou své lásky!
Jamaguči!
Miluju tě...
Čertíka z krabičky prý srazilo auto!
Jo, věřil bys tomu?
Jeho tělo se zapletlo do kola a rozmačkalo ho na kaši.
Ale ne! Už zase!
To snad ne. Katajama se dostal ven z kotce!
Počkejte...
To je přece... Cumura!
Hej, Kirie!
Tak co tomu říkáš? Jsem teď trochu nápadnější?
Nebudu ta druhá. Jsem lepší.
Tak pojď, podíváme se, co v tobě je, Kirie!
Kjoko, prosím. Opravdu nemám zájem se s tebou utkat.
Jen jedna z nás může být středem pozornosti!
Jen se na tebe podívám, a je mi zle!
Kirie!
Vydrž. Odstřihnu to!
Teď jsem tady středem pozornosti já!
Podívejte se na mě! Všichni si mě dobře prohlídněte!
Jsem tak unavená... Ale potřebuju ještě víc...
pozornosti... Víc pozornosti...
Kirie!
Šuiči...
A je zle! Katajama a Cumura se ztratili!
Jestli je rychle nenajdeme a nezbavíme se jich, způsobí paniku!
Pane učiteli! Prosím, neničte je!
To jsou vajíčka, která nakladli po páření!
Cože? Po páření? Vždyť jsou oba samci!
Šneci jsou hermafroditi.
Jestli se nějaký z nich vylíhne, ve městě vypukne hotové peklo!
Ne, prosím! Neničte ta vajíčka!
Nemáme na výběr! Už to nejsou lidé!
Říká se jim homo gastropoda, hlemýždí lidé.
- To je šílený... - Počkej! Kazunori...
Kam to jdeš? Jsi ještě zesláblá.
Na nádraží. Kazunori a Joriko chtějí utéct.
- Chtějí odsud utéct? - Jo.
Chystají se odjet pryč z města. Chci, aby aspoň oni utekli.
STANICE KUROUZU
Utéct spolu je chytré rozhodnutí,
ale jsi si jistá, že přijdou?
Měli by tu být každou chvíli. Mají jet vlakem v 6:30.
Co se děje? Před kým utíkáte?
Zahlédli nás, jak se vykrádáme z domu.
Naši otcové nás pronásledují! Obklíčili nádraží!
- Jak můžeme pomoct? - Utečeme přes pláž.
- Pomůžeme vám! - Moc ti děkujeme, Šuiči!
Tamhle jsou!
Tudy!
Kazunori! Přestaň blbnout! Jdeme domů a hned!
Ne, tati! Jdi nám z cesty!
Vidím je, tamhle jsou!
Kazunori! Utíkej!
Hned se vrať! Kazunori!
Ihned stůj!
Už nemůžu dál utíkat!
Joriko...
Ty hlupáku...
Jak dlouho to ještě potrvá přivést tě k rozumu?!
Kazunori... Oni nás zase rozdělí, že jo?
Teď už ne. Nikdy se nenecháme rozdělit.
Propleteme se! Přesně takhle!
Joriko!
- Joriko! Ruku! - Kazunori!
Co se tady sakra děje?
Joriko! Vydrž. Dostanu tě ven!
Moc utažené! Jako ocelové lano!
Přestaň, tati. Nech nás na pokoji.
Naši lásku nepřekazíš. Už nikdy nebudeme od sebe.
Spolu. Navždy.
Promiňte, je všechno v pořádku, paní?
Proč si myslíš, že není? Jen jdu domů,
ale zvláštní je, že pořád jdu a jdu,
a pořád se nepřibližuju.
STANICE KUROUZU
Udělejte někdo něco! Nejde mi jít rovně!
Slyšela jsi, že se ten zhaslý maják včera večer najednou rozsvítil?
Copak není už několik let rozbitý?
Kdy ho stihli opravit?
Říká se, že když se podíváš do jeho světla, tak se zblázníš!
Vážně? To je děsivý!
Pane učiteli!
Nemůžu uvěřit, že se taky proměnil v lidského šneka.
Ségra, tady jsi! Musíš si pospíšit!
Co se zase děje, Micuo?
Nejspíš v noci narazil na mělčinu.
Přitom bylo moře klidné. A maják fungoval.
Údajně potom, co najel na mělčinu,
její tři členové posádky bloumali v kruzích po palubě.
Pak spadli do vody.
Jednoho zachránili, ale ostatní jsou stále nezvěstní.
Když jsme u toho,
radnice včera vyslala pět odborníků, aby maják zkontrolovali.
A od té doby o nich nikdo neslyšel.
Micuo?
Micuo!
Okamžitě sem pojď!
- Ty schody jsou fakt super! - Pojďme ještě výš, Micuo!
Jo!
Asi budu muset jít nahoru.
Tohle vůbec nedává smysl.
Pořád stoupám, a stále nejsem na vrcholu.
Je to, jako bych chodila pořád dokola v nekonečném kruhu.
A ten zápach. Jako něco ohořelého.
Začíná se mi něco dít s hlavou.
Pomoc!
Micuo!
Micuo s kamarádem šli dál. Chtěli to tam jít prozkoumat.
Dojdu pro ně, vy dva se zatím vraťte.
- Dobře. - Běžte rychle a nezastavujte se!
Ségra, nemůžeme se hnout... Ta spirála nás znehybněla!
To je čočka majáku.
Fresnelova čočka se obvykle skládá ze soustředných kruhů.
Ale co se mohlo stát, že teď vypadá takhle?
Jako by byla celá pokřivená a deformovaná.
A ta těla.
To ne!
Oba dva musíte hned dolů!
Maják se okamžitě po západu slunce rozsvítí!
Musíme se odsud dostat, než se zapne!
Co tím myslíš?
To světlo bude neuvěřitelně horké...
Tak horké, že by roztavilo sklo...
Rychle! Musíte začít sestupovat!
Co se děje? Co se s námi stane?
Vysvětlím později. Teď utíkejte!
Už se to blíží! Ten žár se blíží!
Nezastavujte se! Utíkejte!
To ne!
Paprsek majáku, který se probudil z klidného spánku,
se pomalu šířil,
zaplavoval nás, zatímco spirála nás pohlcovala celé.
Ponechala naše město bezmocné se bránit.
České titulky Petr Finkous Iyuno 2024
HROBKA JAMAGUČIHO RODINY