BOLNICA KUROUZU
205 KIRIE
Pužnica.
Dio uha koji detektira zvuk.
Vjerojatno je najočitija spirala u ljudskom tijelu.
RAVNATELJ BOLNICE
Gđo Saito, stanje vam se popravilo.
Jest, doktore. Sad se osjećam mnogo bolje.
I dalje vas plaši pomisao na spiralu?
Užasava me. - Žao mi je to čuti.
Pokušajmo ovako. Uputit ću vas u psihijatrijsku bolnicu u Midoriyami.
Nije li to bolnica za... Shuichi.
Zabrinjava vas to?
Možda zbog stigme koja prati psihijatrijske bolnice?
Vjerujte mi, nemate razloga za zabrinutost.
Podsjetio me anatomski poster u uredu ravnatelja bolnice.
Moja majka obrijala je glavu i odsjekla vrhove prstiju.
Uvjerena je da se riješila svih tragova spirala u tijelu.
Zamisli da sazna da u uhu ima spiralu.
Kvragu! Opet roj komaraca.
Mužjaci formiraju roj dok se pare.
Ima oblik spirale.
Kad si spomenuo, vidjela sam ih mnogo.
Zato ima toliko komaraca?
To je prokletstvo. Prokletstvo spirale.
Opet hitna pomoć. Samo jutros primili smo više od deset trudnica.
Mučno im je nakon tisuća uboda komaraca.
Gđice Goshima?
Rodilište je puno. Morat ćete dijeliti sobu. -Naravno.
Keiko?
Poznajete je? - Da. U rodu smo.
KEIKO I KIRIE
Hvala ti, Kirie. -I drugi put.
Keiko, što je ovo? Teško je.
Samo stavi u ormar. -Hoću.
BOLNICA KUROUZU
UZUMAKI
BOLNICA KUROUZU
Ovaj pacijent, mrtav je!
I ovdje su dva mrtva! -Dva?
Što im se dogodilo?
Izbodeni su.
Da. Što god to bilo, sva je krv iscijeđena.
Moramo pozvati policiju.
Jesu li ubijeni?
Ja sinoć ništa nisam čuo. A ti?
Samo zujanje komaraca.
205 KEIKO I KIRIE
Ne mogu vjerovati da ovdje ima ubojstava. I to tri!
Pogodi što je bilo. Beba se počela micati. -Stvarno?
Kirie, kako se osjećaš? -Shuichi!
Još jedan komarac! Nećeš dobiti ni kapi moje krvi!
Shuichi!
Kirie, jesi li znala da samo ženke koje nose jaja sišu krv?
Goste se životinjskom krvlju da bi nahranile jajašca u trbuhu.
Što to radite?
Morate otići, smjesta.
Oprosti, Keiko. Ponaša se čudno u zadnje vrijeme.
U redu je.
BOLNICA KUROUZU
Keiko, ne daj komarcima da te bodu.
Hvala ti, ali u redu je. Ne smetaju mi komarci.
Zapravo mi se sviđaju. Jako.
Što to rade?
Ne bi trebala biti ovdje!
Kakva je to galama?
Gubite se!
Krv! Daj nam svoju krv!
Kakva je to gungula? Što se događa?
Daj nam krv!
Dovoljno je za večeras.
Bilo je slasno. - Vratimo se u svoje sobe.
Naspavajmo se.
Ne tako brzo!
Misliš da možeš saznati našu malu tajnu i tek tako odšetati?
Prestanite! Keiko, pomozi mi!
Krv! Daj mi svu svoju krv. -Keiko.
Ne čini to!
Umri!
103 YUKIE
Ljubavi moja, postani jedno sa mnom u spirali.
Ne! Nikad!
Volio bih upuzati u tu spiralu u tvom uhu, mila.
Želim se sklupčati u njoj i zaspati.
103 YUKIE
BOLNICA KUROUZU
Ali vidjela sam vlastitim očima. -Zvuči nategnuto.
Sigurno nije samo noćna mora?
Ne! Te su trudnice pile krv.
Tvoj je otac rekao nešto neobično. O spiralama u ušima.
Tata je mrtav. To je bio samo san, mama.
Moram biti sigurna. Moram vidjeti taj poster svojim očima.
Mama, molim te! -Doktore!
Ajme.
Nema ga! Nema postera.
Zastario je. Bacio sam ga. -Molim?
Dobro onda. Recite mi sami. Ne lažite mi. Imamo li spiralu u uhu?
Spiralu? Naravno da ne. Odakle nam?
Je li to istina?
Važnije, gđo Saito, te posjekline na stopalima sigurno vas bole.
Dajte joj nešto protiv bolova. -Odmah, doktore.
Hajdemo u vašu sobu.
Je li to stvarno istina?
103 YUKIE
Nemoj! Molim te, nemoj.
One su u tvojim ušima.
U tvojim ušima. U tvojim ušima!
U tvojim ušima! -Ne!
One su u tvojim ušima!
On je u mojim ušima! Upuzao je u spirale u mojim ušima!
Moram ga izbaciti! Brzo!
Na trenutak sam pomislio da smo izbjegli metak skinuvši taj crtež,
ali specijalist je mora odmah pregledati. -Da.
Zašto se sve okreće? Moje se tijelo vrti i vrti.
Ne! Ne želim postati spirala!
Izgleda kao...
BOLNICA KUROUZU
NOVOROÐENČAD
205 KIRIE
Hvala, sita sam. - Jedva si taknula.
Ne sviđaju mi se ove gljive. Smrde po krvi.
Ove su gljive odlične. -Naš porodničar dr. Kawamoto kaže
da su dobre za nas i da jedemo koliko nam srce želi.
Mene ne treba uvjeravati. Svakako bih ih pojela.
JASLICE
Pitam se što se zbiva.
Jedva čekam da se vratim na toplo mjesto.
Možemo li se vratiti?
Naravno. Onaj nas je čovjek izvadio, može nas vratiti.
Kladim se da upravo vraća Makio.
Nadam se da sam sljedeći.
I ja. Jedva čekam.
Baš si zločest.
To je Keiko.
RAÐAONICA
Ovamo.
Dr. Kawamoto. Čula sam Keikine vriskove.
Bebina je slatkoća oružje kojim sigurno sazrijeva u nezavisnost.
Maleni su odlučni.
Režem pupčanu vrpcu, no posteljica se regenerira.
Raste im nova na kraju pupčane vrpce.
Toliko su odlučni vratiti se u dragu im maternicu.
Njihovo preferirano postojanje.
Onda su one gljive sa spiralnim uzorkom...
Da. To su posteljice.
Počele su spontano rasti dok smo ih ovdje porađali.
Keiko!
Doktore, molim vas...
Trebam krv.
Što to radite? Pustite me! - Smjesta! Trebam krv! Odmah!
Slasno... Tako slasno.
Toliko gljiva!
Još... Još...
Trebam još.
Hvala vam na svemu. -Čuvajte se.
Dođi, idemo. -Boli me!
Večeras imamo doček za Kirie. Nadamo se da ćeš doći, Shuichi.
Tulum? To!
Tvoja je kuća kraj jezera vretenaca. Puno je spirala.
Tulum! Tulum! Idemo!
Dobro došla kući, Kirie. - Da, dobro došla, seko! -Hvala.
Shuichi, ne srami se. Navali.
U redu. Hvala lijepa.
Sigurno skapavaš. - Trebao bi češće svraćati.
Što je bilo?
I ti je vidiš, zar ne? Ponosim se tim djelom.
Tvoj je otac istinski razumio umjetnost.
Razgovarali smo prije smrti, rekao je da je lončarstvo umjetnost spirale.
Njegove riječi otvorile su mi oči prema pravoj umjetnosti.
Dok se tajfun približava, kakve nas posljedice čekaju?
Siroti Shuichi slabo je jeo.
Jezivi su. U zadnje vrijeme izrađuje samo čudne stvari.
Lice.
Ta lica izgledaju kao Shuichijevi mama i tata!
Shuichi! Pomozi nam!
Moram vidjeti unutrašnjost te peći. - Shuichi, koliko si dugo ovdje?
Zazivaju me. Netko me zaziva iz te peći!
Ne budi smiješan. Nemoguće.
Shuichi!
Pomozi nam, Shuichi!
Kako? Kako moji mama i tata mogu biti u toj peći?
Peče! Peče!
Shuichi!
Pozvat ću vatrogasce!
Ovaj snažni tajfun u neobično doba godine
nastavit će kopnom prema sjeveru. - Tata, siđi! Opasno je! -Završio sam.
Golemi tajfun zaustavio se iznad grada Kurouzua
koji jak vjetar neumorno šiba.
Japanski meteorološki zavod ne može objasniti...
Javljam se uživo iz Kurouzua. Ovaj tajfun...
Kobayashi? Vidimo nešto na stupu iza tebe.
Što? Na stupu?
Je li to žrtva tajfuna?
Jesi li tamo? Kobayashi, jesi li tamo? -Da, ovdje sam.
Što se događa? Kruži nad nama već gotovo dva sata.
Ni meteorolozi ne znaju zašto. -Kirie!
Što je to bilo? - Ne znam. -Kirie!
Oko oluje. Traži tebe! Moraš to vidjeti, seko!
Ne lupetaj, Mitsuo.
Zove se oko oluje, ali oluje nemaju oči. -Kirie.
Kirie.
Stižem!
Shuichi! -Kirie! Dođi!
Ako ostaneš, tvoja kuća i tvoja obitelj bit će uništene.
Vidi! Oko oluje!
Vidiš one zloslutne oblake kako se kovitlaju? Zazivaju tvoje ime!
Kao ljubav na prvi pogled! Ovaj je tajfun opsjednut tobom.
Ti to ozbiljno? - Brzo! Ovuda! -Kirie!
Kirie! -Moja noga! Zapela sam! -Što? Zapela? Kvragu!
Jesi li dobro? Pomoći ću ti!
Progutalo ju je oko oluje?!
Zašto?
Kirie.
Oluja ju je zamijenila za mene.
Ako se ovdje zadrži, cijeli će grad...
Kirie.
Dolje!
Ovuda!
Moćni tajfun koji je teško oštetio Kurouzu
tajanstveno je nestao.
Iznenadni nestanak nema objašnjenja. Drugi tajfun...
Jeste li čuli? -Mislim da su miševi. Puna mi je kapa.
Ako je vjerovati pričama, ova je kuća izgrađena prije ere Meiji.
Pitam se kako ovakvu običnu kuću u nizu tajfun nije uništio.
Čvršća je nego što izgleda.
To je on! Čudovište!
Znao sam da su glasine točne! Čuo sam da ovdje živi čudovište!
Noću jede pse iz susjedstva! - Kako možeš govoriti takve strahote?
Čudovišta ne postoje, mili.
Istina je! Pojeo je mnogo pasa.
Evo! -Gđo Goshima? To sam ja, vaš susjed.
G. Wakabayashi.
Mamin prijatelj? -Živi lijevo. Upoznali smo se danas popodne.
Rekao je da je zbog oluje ostao bez kuće, kao i mi.
Dobra večer. -Dobra večer. Drago mi je što smo se upoznali.
Agent za nekretnine rekao je da jedna sirota starica i njezin sin
žive desno od vas. Navodno sin stalno stenje.
Što? Nije čudovište? - Čuo si glasine, znači.
Tiho. -Kažu da izgleda čudno zbog kronične bolesti.
Tako su krenule glasine o čudovištu. Ali ne brinite se.
Idem ja. -Doviđenja.
Hvala. Ljubazno od vas.
Dobro da nema čudovišta.
Krasan mladić.
Neobično. Svratila sam popodne predstaviti se, ali nikoga nije bilo.
Sirotica možda slabije čuje. Čini se da je to starija žena.
Da. Moguće da je zato.
Opet buči.
To nije... Ne misliš valjda...
Ne zvuči li ti kao starica?
Nekako čudno jeca.
Što ako nešto nije u redu? Što ako joj se nešto dogodilo? -Kirie!
Čekaj! Idem s tobom! - Idem je provjeriti.
Oprostite, gospođo.
Gospođo, je li sve u redu?
Moj sin. Moj je sin mrtav!
Kako je izgledao kad si ga našla? Sin.
Nije na meni da dijelim pojedinosti.
Virnuo sam kroz stražnji prozor maločas.
Tamo gdje je sin spavao, rupice su u podu. Bezbroj!
Kako su nastale?
Zaista ne znam. Rekla sam da ne želim o tome.
Kirie, ti si lijepa i odlučna žena.
Ne mogu te prestati gledati.
Što je ono?
Wakabayashi?
Seko! Što je to?
Yamaguchi?!
Iz tijela mu viri opruga.
Mislim da je iz amortizera.
Što je to? -Jezivo.
Ti čudni događaji nastavljali su se zbivati
pogađajući naš grad i sve nas.
Gledajući sada, u tom trenutku
već sam bila oguglala na sve.
MEDIATRANSLATIONS