I tidigare avsnitt...
–Monty är din pappas bror. –Är han här?
–I Los Angeles? –Ja.
Din pappa och jag är de sista i släkten som bor kvar i USA.
Det är vad jag har hört.
–Och min mamma? –Den subban.
Jag lyckades få en adress till kontoret i L.A.
Jag ska gräva och se om jag hittar det.
Om Mark Davis flög till ön utan att träffa nån av läkarna–
–vad fan gjorde han då där? Och vad hände med hans pengar?
Hur ska jag veta vad som hände med nån främlings pengar?
–Tack. –Jag löste problemet...
...och implementerade minnesraderingen–
–för att undvika att sånt här inträffar.
–Kan vi introducera nivå fem? –Ja.
Den här kvinnan heter Jessica. Hon är din fru.
Hon var på väg att råka illa ut–
–och du gjorde vad du måste för att hon inte skulle få fängelse.
–Iakttar de oss nu? –De är överallt. Ta dig härifrån.
Han sa att du och Mark inte flög hem tillsammans.
Jag såg en övervakningsfilm där du ensam klev ur planet.
Jag vet inte vad du har sett, men Mark var med mig.
–Du sa nåt igår ikväll. –Vadå?
–Du viskade nåt. –Om att hämta hjälp?
Jag vill åka hem. Jag vill inte mer.
Jag sa ju att jag inte gillar att prata.
–Vad äter ni? –Hämta en tallrik.
Jag hoppar över det. Vad pratar ni om?
Inget speciellt. Om Dave, byggaren.
Han verkar lägga mer tid på Jess än på att arbeta.
–Har han gjort nåt mer? –"Mer"? Vad har mer hänt?
Sluta, pappa.
Jessica såg honom på Marks kontor.
–Sen spillde han färg över sig. –Så var det inte.
Du känner honom inte ens. Varför försvarar du honom?
Hon pratar fortfarande med den där drummeln.
Det är tydligen ett problem.
Jag litar inte på främlingar.
Jag håller med din pappa.
Han har varit en riktig gentleman.
Det säger du? Honom vill jag träffa.
–Jaså? –Är det okej, pappa?
Visst. Jag går och hämtar honom.
–Dave? –Ja, sir?
–Kan du komma in? –Nåt som är fel?
Vi ska presentera dig för nån.
–Jag vill inte störa. –Det gör du inte. Stig på.
Du är min bästa vän. Min familj.
Du måste se det ur ett större perspektiv.
Jag gör det inte, Carter. Vi får komma på nåt annat.
Vad ska vi då göra?
Det här hjälper inte Jessica. Hon har inget val.
Om vi inte gör det hamnar Jess i fängelse.
–Dave. –Hej.
Trevligt att träffas. Jag heter Carter.
Tycker du att jag ska överge min fru?
Det är inte det jag säger.
Gör nåt osjälviskt. Sluta tänka på dig själv.
Jag är inte självisk, men det här känns inte rätt.
–Eller vad säger du? –Jag säger inte att det känns rätt.
Jag säger att vi inte har nåt val och att tiden är knapp.
Jessica berättade precis att du har varit en sån gentleman.
Det var snällt sagt. Hon har varit så vänlig mot hela arbetslaget.
Mest mot dig, verkar det som.
Jag har bestämt mig. Jag tänker göra det.
Säg till när du har tänkt klart.
Det tror jag inte.
Är du från L.A?
Nej.
–Var kommer du ifrån, då? –Norrut.
–Var? –En liten stad nära gränsen.
–Hur hamnade du här? –Jobbet. Livet.
Jaha, jobbet och livet.
Det kan vara ett äventyr.
Ja, det kan det.
Sista middagen med min fru slutade i bråk.
Du kommer att få träffa henne.
Du får träffa henne ikväll efter eventet. Det löser sig.
Du påminner mig om nån.
Jag kan inte placera dig.
Jag får höra det ibland. Jag har väl ett sånt ansikte.
Kommer du?
Han är inte vår bäste kille, men han jobbar på bra.
–Tack. –Du ska få avsluta din lunch.
Ja, sir.
–Trevligt att träffa dig, Carter. –Detsamma...Dave.
Dave?
–Var kommer klockan ifrån? –Det är en kopia.
Det är det inte alls. Jag känner igen om de är oäkta på långa vägar.
Jag med.
Menar du nåt särskilt?
Nej.
Jag har inga pengar. Jag hade aldrig haft råd med en äkta.
Såvida den inte tillhörde dig från början.
–Jag är ingen tjuv. –Vad är du, då?
Vi vet båda två att du inte är hantverkare.
Du känner inte mig.
–Är du säker på det? –Ja.
Dig hade jag kommit ihåg.
Okej. Vi ses, Dave.
Dave?
Är allt som det ska?
Ja.
Jag vill bara be om ursäkt för Carter.
Det behövs inte.
Vi har ett problem.
Han går över gränsen ibland.
Det är verkligen ingen fara. Vi ses.
En fråga.
–Ja? –Det här känns konstigt att fråga.
Vad är det?
Kan du hjälpa mig med en sak?
Det är min mans grejer.
Några bilder. Saker från när han var liten.
Kan du flytta det till garaget?
Visst.
Det är så märkligt.
Jag försöker gå vidare–
–men en del av mig vill behålla alltihop.
Jag har en garderob full av kläder och lådor med grejer överallt–
–men jag vet inte vad jag ska göra med det.
Vill du försöka igen?
Jag funderar på att testa på det gamla hederliga sättet.
Hur då?
Jag vill utbringa en skål för mitt liv kärlek.
Är det här ditt sätt att säga förlåt?
Kan du sluta med knackandet?
Kan du sluta med det där?
Jag är nog inte redo att göra mig av med det. Kan du ställa tillbaka den?
Snälla?
Förlåt.
Det är så jävla kört, det är...
–Lugna ned dig. –Ska jag lugna ned mig?
Jag har precis varit hos Jessica.
–Gissa vem jag träffade? Dave Harper. –Hos mrs Davis?
Han var inne i huset. I sitt hus.
Han stod och pratade med Jessica. Har ni ingen koll?
–Är han kvar? –Svara på frågan.
–Pratade du med honom? –Ja.
–Kände han igen dig? –Ingen aning.
Det här raserar precis allt. Alla oss tre – allt.
Carter, jag tänker inte säga: "Vad var det jag sa?"–
–men jag sa till dig att han inte var redo.
Men du insisterade. Nu får vi lägga tid och resurser på att jaga honom...
–...istället för på våra klienter! –Det blir inga fler klienter...
Det räcker! Tyst med er!
Jag tror att mr Harper måste bort.
Vi gör vad vi måste för att förgöra honom.
Jag kommer att få sparken.
–Allt är mitt fel. –Nej, det är det inte.
Jag kunde ha lagt ner det.
Men jag kunde inte.
Du förtjänar att veta vad som hände.
Du är en fin människa.
Kul att nån tycker det.
Det är du.
Jag menar det.
–West. –Det här är Dale från Nova Vita.
Minns du mig, från tornet? Jag är ledsen, men jag missade...
–...ett namn i loggboken. –Vilket namn?
Killen som Mark Davis skulle träffa. Det stod på en post–it–lapp.
–Ge mig det. –Han heter Dave Harper.
–Är du säker? –Ja, det står här.
–Jag måste gå. Nya uppgifter. –Med fallet?
Ja. Jag fick namnet på den din man skulle träffa. Nån Harper.
–Jag ska hitta den jäveln. –Bra jobbat.
–Nåt som sticker ut? –Nej.
Den perfekte medborgaren. Han har aldrig ens fått böter.
Vissa grejer fanns bara att läsa om på internet.
Som om han skapades av en hacker.
Vi kanske inte har letat tillräckligt noga.
Okej. Justitiedepartementet kom med goda nyheter.
Mr Dave Harper har en väldigt färgstark ekonomisk bakgrund.
Helt plötsligt dyker han upp med konton på runt 500 miljoner.
–Utländska konton? –Bingo.
–Tror de att det är Davis pengar? –Nej. De vet att det är det.
Grattis. Nu har ni honom.
Tack, sir.
Grattis.
Din man... Var det han som gjorde det?
–Du måste säga det högt, mrs Harper. –Ja, min man slog mig.
Han gick fullständigt lös på henne.
–Hur började det? –Få upp drönaren.
Han har haft det tufft. Det blev värre efter bilolyckan.
Han har använt droger och hängt med prostituerade.
Det blir bara värre.
Utgör han en fara för sig själv?
Jag vet inte.
–Marina... –Jag menar ja.
Jag tror det.
Jag beklagar. Vi ordnar med besöksförbud idag.
Lovar ni det?
Vi tar in honom. Det kan jag garantera.
Inspektören?
Inspektören. Hon är livrädd.
Det förstår jag.
Har ni nån aning om var er man kan befinna sig, mrs Harper?
–Då var det över. –Är det allt du har att säga?
Det är bäst att lägga allt bakom oss.
–En mans liv är förstört nu. –En man vi knappt kände.
–Det var vårt jobb. –Han litade på oss.
Får jag...?
–God morgon. –God morgon.
Du hörde vad Nixon sa. Det var antingen vi eller han.
–Det känns ändå inte bra. –Det är det inget av det som gör.
–Hur många gånger har du gjort det? –Tillräckligt för att veta...
...att det som fanns på USB–minnet inte får spridas.
–Hur vet du... –De finns överallt.
Prata inte med nån. Snälla?
Vi kanske kan prata senare idag.
Ja.
Så han stal pengar och drog på shoppingrunda i Las Vegas?
–De dumma är lättare att fånga. –Det är nåt som inte stämmer.
Han trodde att han skulle komma undan.
Vi saknar motiv. Vad är kopplingen mellan Davis och Harper?
Och killen från ön?
Killen som inget visste och plötsligt ändrade sig?
Ja, han. Du måste lära dig att ta tillvara på de bra stunderna.
–Va? –Tillåt dig att vinna.
Du har fått allt prydligt presenterat framför dig.
Mrs Davis förtjänar upprättelse.
–Hon förtjänar sanningen. –Vilket leder till fakta och bevis.
Du har gjort ett bra jobb. Du har vunnit.
Tack.
Det enda du behöver göra är att slappna av. Springa ett ärevarv.
Distriktsåklagaren ska redogöra för åtalspunkterna mot Harper.
Jag vill prata med honom. Se honom i ögonen.
Du överanalyserar. Du har vunnit.
Idag har vi, i samverkan med FBI och justitiedepartementet–
–utfärdat en efterlysning av en Dave Harper–
–folkbokförd i Las Vegas, men som tros vistas i Los Angeles.
Hej då, Dave Harper.
Mr Harper är misstänkt för mordförsök–
–två våldtäkter, utpressning och bedrägeri.
Han tros vara beväpnad och mycket farlig.
–Ingenting? –Han syns inte till.
–Hur löste ni fallet? –Med gemensamma krafter...
...men det var en FBI–agent i L.A. som gjorde oss uppmärksamma på det.
Agent West står för kaffet den här veckan.
Han lämnade både mobilen och bilen.
Om han vet nåt om sitt gamla liv kontaktar han nån han litar på.
Han ska till mrs Davis.
Den dan han flög till Nova Vita stannade han på två ställen.
Han plockade upp Carter och besökte en urmakare.
Hur kommer det sig?
–Vad finns där? –Exakt. Vi jobbar på det.
Polisen har två möjliga träffar på Harper. En bil och ett hotellrum.
–Jag tar bilen och du hotellet. –Då kör vi.
Jag tog med kaffe till dig.
Med grädde och två skedar socker.
Jag tänkte att du skulle tycka om det.
Det gör jag.
–Vill du sätta dig? –Om det går bra?
Det gör det.
Jag är vid bilen. Det är blod i bagaget.
Har du barn?
Nej.
Nej. Vi försökte.
Hon ville verkligen ha barn, men det gick inte.
Visste läkarna varför?
Det var mitt fel.
Jag följde inte med på alla läkarbesök.
Vi ska till dr Perkins idag klockan tio.
Jag...
Jag har...
Hur många gånger ska vi behöva höra att jag inte kan få barn?
Vi kanske kan hoppa över det?
Det drev henne till vansinne.
Det kan vara rätt så frustrerande.
Ja. Och se på dig nu.
Din önskan gick i uppfyllelse.
Ingen här.
Har du nåt emot om jag frågar en sak?
Nej.
Carter. Är det han som är pappan?
Inget här.
Varför undrar du det?
Han verkar betyda mycket för dig.
–Trodde du att vi var ett par? –Ja.
Du sa att du har förlorat din man.
Och då skulle jag ligga med hans bäste vän?
Det var inte min mening att snoka eller göra dig upprörd.
Är det här han har gömt sig? Kunde ha valt ett trevligare ställe.
Dessutom...
...går han från att ha varit fläckfri till det här på bara några dar.
Så barnet är er mans?
IVF är ingen garanti. Jag ska lämna er ifred.
Nu glömmer vi det här så bjuder jag på middag.
Okej?
–Förlåt. –Ingen fara.
Du är expert på klockor.
–Är din klocka trasig? –Nej, den går fint.
Känner du den här mannen?
–Nej. –En del saker skulle du inte förstå.
Säker på det?
Jag skulle vilja berätta.
Jag skulle vilja berätta mycket för dig.
Alla klockor är unika in i minsta detalj.
De kan vara kluriga att laga.
Mitt jobb handlar också om detaljerna.
Vad jobbar du med?
Jag läser av människor.
Och du, Armen, ljuger.
Det finns bara en förklaring. Du döljer nåt.
Om jag får veta vad det är kan nån närstående råka illa ut.
Har jag rätt?
–Är du klar här inne? –Ja...
–Mår ni bra mrs Davis? –Ja.
–Ursäkta. –Självklart.
Lyssna nu. Oavsett pengarna kan det här inte fortsätta.
Förstår du?
–Ja, ni har rätt. –Ut.
Ja.
Förstår du nu? Vi är bra på våra jobb båda två.
Vi provar igen. Utan att ljuga den här gången.
Känner du en man vid namn Mark Davis?
–Ja. –Bra. Ser du? Du klarar det.
Nu vill jag höra allt du vet om honom.
Är Jessica hemma?
Jag tror det.
Jag öppnar.
–Hej. –Redan tillbaka?
Får jag komma in?
Självklart.
Jag lovar inget, men vi har starka indikationer.
–Hur starka? –Vi har hittat pengarna.
–Har ni? –Har du sett nyheterna idag?
–Nej. –Han är efterlyst.
Kan ni hitta honom?
Det bör inte vara några problem alls.
–Har du nån bild på honom? –Ja.
Hans ansikte syns överallt. Han heter Dave Harper.
–Det är bara en tidsfråga. –Herregud.
Mr Harper är misstänkt för försök till mord–
–två våldtäkter, utpressning och bedrägeri.
Den förbannade jäveln!
Pappa är här. I huset.
Hur vågar du dig hit, din jävel?!
Sluta, pappa!
Lägg ned hammaren, sir.
–Rikta pistolen mot honom. –Hammaren.
–Händerna där jag kan se dem. –Ni har fel kille.
Du är Dave Harper och du är gripen.
–Ställ dig mot väggen. –Jag har inte gjort nåt, Jessica.
Du är inte min man!
–Jag är din man! –Du har rätt att tiga.
Allt du säger kan användas i rättegång. Förstått?
–Jag är Mark Davis. –Inte ett ord till. Kom med här.
Har du förstått dina rättigheter?
Kom, gumman. Titta inte.
Det är ingen fara.
Tack.
Jag är Jeff, er offentliga försvarare.
Ni är misstänkt för statliga och federala brott.
Ta inte illa upp nu Jeff, men jag vill ha en advokat.
Mr Harper. FBI har spärrat era konton.
Ni har inte råd med nån annan.
Allt ni äger är vad ni har på fickan.
–Ja, de gör väl som de vill. –Ja.
Om du inte redan visste om det–
–är du på varenda löpsedel och nyhetskanal.
Dave Harper greps igår misstänkt för två våldtäkter...
Hur kunde du släppa in honom i vårt hem?!
Jag vet inte. Bicks säger att han inte visste.
Bicks måste avskedas. Idag!
Det är inte så lätt. Hans dotter har leukemi.
Han behövde pengar och Dave mutade honom.
–Va? –Ja.
Jag är ledsen. Det är mitt fel.
Jag borde ha varit mer vaksam.
Hör på, för jag säger det bara en gång.
Jag är inte Dave Harper.
–Enligt rapporten är du det. –Jag heter Mark Davis.
Ska du spela dårkortet? Det avråder jag dig från.
Distriktsåklagaren kommer att bevisa att du inte är knäpp.
–Om du inte har gjort nåt helskumt? –Det jag säger är sant.
Det säger alla i din sits.
Låt mig gissa. Är det här bland dina första stora fall?
–Faktiskt så... –Det är helt meningslöst.
Du ger mig inget att gå på.
–Distriktsåklagaren har bevis. –Som vadå?
En video med dig och tre horor på ett motell. Två av dem våldtogs.
Det påfanns blod i bilen från ett av offren. Och överföringen av pengarna.
Vilka överföringar?
Pengarna som togs från...
...Mark Davis konto och sattes in på två av dina utländska konton.
Han verkade veta saker, men jag tror inte att Mark kände honom.
Det vet vi inte.
Mark kanske inte kraschade. Den här mannen kanske dödade honom.
–Han hade sällskap av Carter. –På nåt sätt är han indragen.
Den goda nyheten är att han är gripen. Han kan inte göra oss nåt.
–Hörde ni vad han sa? –Uppenbarligen är han galen.
Har du pratat med min fru? Marina.
Hon har ansökt om besöksförbud. Säger att du har slagit henne.
–Iakttar de oss nu? –Ja, via mobiler, plattor, kameror.
De kan lyssna av precis överallt.
Herregud, de har slagit henne.
Va? "De"?
Nej, det var inget.
Om han mördade Mark och stal pengarna skulle han väl inte komma hit?
Han utnyttjade dina svaga punkter, älskling.
Det är så kriminella funkar.
Du har förmodligen rätt, men jag förstår det bara inte.
"Förmodligen"? Se var han hamnade.
Du kommer inte att höra av Dave Harper på länge.
Är det nåt du kan berätta? Nåt de inte vet?
De verkar veta allt.
–Dave... –Jag heter inte Dave!
–Är allt som det ska? –Ja.
–Jag vill prata med FBI. –Hör på...
Håll käften. Jag vill det.
Med agenten som nystade i det här.
–Nåt problem? –Marina gick till polisen.
–Vi har det som i en liten ask. –Ropa inte hej ännu.
Är du orolig för Carter?
–Bekymrad. Inte orolig. –Han säger inget.
Och mrs Davis? Hon har tillbringat tid med Harper.
Efter idag?
Håll ögonen på henne och Carter.
–Inget får gå fel. –Jag förstår.
–Är det gjort? –Ja.
Alla reser sig för ordförande Putman.
–Är vi inte skyddade i såna lägen? –Skyll inte på mig.
Det var ett gemensamt beslut.
Varför ser jag inget förlikningsavtal?
Det bästa jag kan erbjuda är tjugo år.
–Jag minns ordföranden. –Tala endast när du blir tillfrågad.
Sätt er ned.
Vi ska idag fastställa yrkande och borgen. Stämmer det?
Ja, herr ordförande.
Kan den tilltalade resa sig?
Har er advokat redogjort för de anklagelser som riktas mot er?
Ja, herr ordförande.
Har hon förklarat era rättigheter?
–Ja, sir. –Hur lyder er ståndpunkt?
–Icke skyldig. –Det noteras.
Jag har läst åtalspunkterna, mr Harper.
I såna här fall beviljas borgen rätt sällan.
Åklagarsidan vill inte bevilja borgen, med avseende på våldtäkterna.
Normalt sett hade jag hållit mer er–
–men bevisbördan är förhållandevis svag.
–Herr ordförande, jag... –Inga men.
Mot bakgrund av övriga åtalspunkter beviljas borgen mot tio miljoner.
–Nåt problem med det? –Nej, herr ordförande.
Borgenssumman uppgår till tio miljoner dollar.
Vi återkommer med datum för vidare förhandlingar. Nästa mål.
Jag beklagar. Du får tio minuter innan du skickas tillbaka.
–Jag har blivit blåst. –Det säger alla.
–Snälla lyssna. –Okej. Ta det fort och var smart nu.
Jag vaknade på ett sjukhus för några månader sen.
Jag hade bandage och inga minnen av mitt liv.
Där fanns en man och en kvinna som jag aldrig hade träffat förut.
Minnesförlust? Säker på att ni vill ta den vägen?
–De sa... –Du har varit med i en olycka.
Du var ombord på en yacht. Den exploderade.
De sa att jag fick bra vård. Att jag var rik.
Att jag utvecklade appar.
Jag har sett er akt. Jag vet vem ni är.
–Allt ni har läst är lögn. –Har ni några bevis?
Er fru lämnade vittnesmål och intygade allt.
Marina är inte min fru. Hon är en anlitad skådespelare.
Jag förstår.
Er fru, eller skådespelaren som spelar er fru–
–har ansökt om besöksförbud.
Ja, jag vet. För att spärra in mig, skulle jag tro.
Vi ponerar, och det här kräver verkligen fantasi...
–...att ni talar sanning. –Det gör jag.
Förklara då pengarna. Blåste företaget er–
–för att ge er 500 miljoner?
–Nej. Det är mina pengar. –De går inte att spåra.
Så stora summor lämnar alltid spår efter sig.
De måste ha gått runt systemet.
Dessutom tog ni jobb i Davis hus. Mannen vars pengar ni stal.
Jag har inte stulit nåt. Jag är ingen tjuv.
Försök se det ur alla andras synvinkel.
–Jag förstår hur det verkar. –Gör ni verkligen det?
Jo. Det är mina pengar, men det spelar ingen roll.
Ska vi avsluta? Jag kan gå.
Nej, nej.
Nej, snälla.
De kommer förmodligen att få Marina och Adam att försvinna.
Håll ett öga på dem.
–Har ni inget alibi alls? –Nej.
Min klocka. Om ni kan få tag i den...
Det skulle få er att tro mig.
Det tror jag knappast. Lycka till, mr Harper.
Hur hittade ni mig? Allt gick väldigt fort.
Hur klurade ni ut att jag var ett kriminellt snille?
–En kille från flygtornet på nån ö. –Menar ni Nova Vita?
Ön där jag opererades. Kirurgen hette Dexter.
Ringde han dig?
Har du pratat med honom?
–Vad gör det för skillnad? –Okej, du måste inte svara.
De där människorna måste ha bestämt sig för att röja undan mig–
–då jag äventyrade deras verksamhet.
–Hur då? –De försökte skrämma mig...
...att återvända till Las Vegas, men jag ignorerade det. Jag måste stanna.
Varför gjorde ni så?
De har bestulit mig på mitt liv. Carter Hayes hjälpte dem.
Okej. Så ni har planerat det tillsammans?
–Hon är gravid med mitt barn. –Vem då?
Jessica Davis. Min fru.
–Ni tror att ni är Mark Davis. –Jag vet att jag är det.
–Förstår ni hur det låter? –Få tag i min klocka.
–Ta den till urmakaren. –Till urmakaren?
Han gav mig ett USB–minne med en video.
Och videon bevisar att ni är oskyldig?
Den bevisar att de är överallt. Ni måste hjälpa mig.
–Och den andra väskan? –Den andra?
Ja.
–Det var bara den. –Nej.
–Vill du inte ha den? –Fel mål. Ursäkta mig.
Ja?
Jag är agent West från FBI.
Bor det en man vid namn Monty här?
Nej. Det är bara jag och katterna.
Ursäkta att jag störde. Tack för er tid.
HARRIET OCH RUDY HARPER 1950–2009
Gäller det målet?
Jag är här å Jessicas vägnar, inte FBI:s.
Jaså? För att ställa frågor till mig?
–Inofficiellt? –Inofficiellt.
Slå er ned.
Jag hade ett spännande samtal med Dave Harper.
Om vad?
Han säger att du hjälpte till att ta Davis pengar.
Det är ju absurt. Varför skulle jag sno från min bästa kompis?
Pengar får folk att göra dumma saker.
Jag är tillräckligt rik själv, agent West. Se er bara omkring.
Jag ser det. Men du får hålla med om att det är ett bra alibi.
Att ha gott om pengar? Det är ju löjligt.
Dave påstår att han inte är Dave Harper, utan Mark Davis.
Hörde ni vad ni sa nu? Skämtar ni?
Såg du Mark Davis dö?
Är det nu jag ska be er att vända er till min advokat?
Som sagt är det här inofficiellt. Men det är ingen dum idé.
Jag tror att ni får gå nu. Ni hittar ut själv.
Nu har du chansen, Carter.
–Svara nu. Vilka är de? –Jag vet inte vad ni pratar om.
De som ligger bakom allt. Som lyssnar på oss nu.
Ni låter helt galen. Precis som Dave Harper.
Gör mig en tjänst.
–Vadå? –Meddela dem...
...att om de så mycket som rör ett hårstrå på Jessica eller Dave–
–så får de mig efter sig. Allihop.
Jag ska förstöra allt de har byggt upp bit för bit.
Jag ska bränna ned allt till grunden. Inklusive dig.
Jag ringer polisen.
Uppfattade ni det? Jag kommer att sätta dit er.
Text: Therese Nilsson Iyuno–SDI Group