I tidligere afsnit ...
N–48121, I har landingstilladelse.
Vores klientel tilhører eliten.
De får lavet deres ansigtsløft her i ly for medierne.
Og Davis eller Carter har ikke fået lavet plastikkirurgi her?
Ikke engang et lille løft?
Ikke af os.
Dave Johnson. Jeg hørte, I søger folk.
Har vi mødt hinanden før?
– Har han kontaktet mrs. Davis? – Nej.
– Hun forlader ikke huset. – Det tror jeg ikke.
Carter må kigge forbi igen.
Hvad laver I her?
– Hvordan fandt I mig? – Der står, at du bor i Las Vegas.
Kør hjem, mr. Harper.
Få ham til at sætte sig.
Han skal slappe af.
Slap af og tag et glas.
Det her er agent West.
Jeg har brug for oplysninger om Nova Vita –
– og en læge ved navn Dexter Lewis.
– Jeg arbejder for ... – Ledte du efter din familie?
– Hvad laver hun? – Det ved jeg ikke.
Sig, det var derfor, du ikke ville hertil.
Sig, at hans onkel bor i Echo Park.
Marina ...
Fandt du noget i Daves tøj?
– En ledetråd? – Nej.
Der var intet.
– Hej. – Hej.
– Hvordan har du det? – Okay.
– Jeg gør børneværelset klar. – Det glæder mig.
– Så tænker jeg på noget andet. – Godt.
Jeg ville vise dig noget.
– Hvad? – Jeg ved det ikke rigtig.
Jeg fandt øen og talte med en af lægerne.
Alt er meget mærkeligt.
– Der står ikke så meget. – Det er det, der er så mærkeligt.
Jeg kan intet finde om klinikken.
Ingen klager, ingen skattefusk, intet.
– Hvad skjuler de? – Alt ser ud til at gå rigtigt til.
De forsker i stamceller og botox og en del andet.
Men den køber du ikke.
Din mand og Carter var der, men ingen synes at vide noget.
Og ingen ved, hvordan din mand kom hjem fra øen.
– Er det ikke nok? – Det ved jeg ikke.
Jeg fik en adresse på deres kontor i L.A.
Jeg vil grave lidt mere i det.
– Har Carter sagt noget? – Nej, ingenting.
Du nævnte navnet Dexter. Det var det, lægen hed.
– Så han ved noget? – Ikke ifølge ham selv.
Går vi efter Carter, kommer hans advokat.
Jeg skal se, om jeg kan få noget ud af ham.
Okay, men træd varsomt.
Det skal jeg nok. Tak.
– Vær forsigtig. – Vi ses.
Jamen dog. Det var som syv søren.
Min nevø er genopstået, og kommer for at besøge mig.
Hej.
Det er dejligt at se dig, Monty.
Marina. Det er længe siden.
Undskyld, vi kommer lidt pludseligt.
Hvordan går det, Dave?
Det er mig. Monty.
Ja. Undskyld, jeg ...
Jeg kom ud for en ulykke. Jeg har mistet hukommelsen.
Åh nej.
– Det vidste jeg ikke. – Nej, hvor skulle du vide det fra?
Det har du ret i. Lad os snakke.
– Husker du ingenting? – Intet.
Hverken om min fortid eller min familie.
– Det er måske ikke så dumt. – Hvad mener du?
Du havde ikke den lykkeligste barndom.
Vores familie ... Vi er ikke så tætte.
– Er der andre ... – I live?
– Ja. – Ja, et sted i Europa, tror jeg.
De er spredt for alle vinde.
Din far og jeg var de eneste fra familien, der blev tilbage i USA.
Det er i det mindste, hvad jeg har hørt.
– Og min mor? – Den lede kælling.
Hvad sagde du? Hvabehar? Nej, vent lige øjeblik.
Din mor var ikke et godt menneske.
Jeg prøvede at tale min bror fra ægteskabet.
Hun overtog hele hans liv.
– Ikke for mange detaljer. – Og hendes familie?
Jeg har aldrig mødt dem.
– Aldrig? – Nej.
– End ikke til brylluppet? – Nej.
Hun legede med hans hjerte og ødelagde hans sind.
– Hun sagde, hun var forældreløs. – Troede du ikke på det?
Det spiller ingen rolle.
Da du blev født, gled de mere og mere fra hinanden.
Din far smilede altid, når jeg så ham.
Men jeg kunne se ...
– at han havde det skidt.
Så de blev skilt?
Nej.
Nej, de ...
– døde.
Så de er døde?
Som jeg husker det, giftede de sig i Italien.
Deres ægteskab var måske ikke engang gyldigt.
Gifter man sig udenlands, er det ikke gyldigt herhjemme.
Men jeg ved det ikke.
Har du billeder af dem?
Et eller andet sted har jeg nok.
– Hvor er Dave? – Han kom ikke i dag.
Er han syg?
Jeg ved det ikke. Han har ikke hørt fra ham.
Undskyld mig.
– Hej. – Hej.
Far. Hvorfor iagttager du mig hele tiden?
Det er mit job.
Jeg siger undskyld for det, jeg sagde om din mor.
Du var bare ærlig.
Det er mit syn på det. Du havde måske set på det anderledes.
Elskede de mig?
Hvordan kan du spørge? Naturligvis gjorde de det.
Jeg ... jeg ville vide, om jeg var en god søn. Tåbeligt af mig.
Din far var så stolt af dig. Det var vi alle sammen.
Vi? Hvordan ved du det?
Din far talte altid om det.
Om at du gjorde noget stort med dit liv.
Det ved jeg nu ikke.
– Du har penge. – Netop, pengene.
Man kan ikke købe alt for penge.
Man kan ikke købe sit liv tilbage.
– Du har Marta. Hun er skøn. – Hvem?
Mener du Marina?
Selvfølgelig. Jeg blander det sammen. Man bliver ikke yngre med årene.
Det kapløb tror jeg, jeg vinder.
Agent West. Stemmer det?
Mr. Simmons er herinde.
– Velkommen, agent West. Sid ned. – Tak.
Hvad vil FBI så i dag? Jeg hjælper Dem gerne med ...
– En efterforskning. – En efterforskning.
– Hvad er det, De efterforsker? – Mark Davis.
Deres læge ved Nova Vita har sikkert allerede kontaktet Dem.
– Hvorfor tror De det? – FBI har tit den virkning på folk.
De har en pointe.
Ja, han ringede, men som sagt havde vi ikke Mark Davis som klient.
Det lyder ... mærkeligt.
Nogle af patienterne er meget private.
Men hvem vil indrømme, at de får plastikoperationer?
– Nej. – Hvad var det, der var mærkeligt?
Hvis Mark Davis fløj ud til øen uden at tale med lægen –
– hvad fanden ville han der så?
Og hvad skete der med hans penge?
Hvad ved jeg om en eller anden mands penge?
Det er det, jeg vil finde ud af.
De tror, at nogen på øen stjal mr. Davis' penge.
Men hvordan?
Det er det, der er det mærkelige.
Ingen hos Nova Vita vidste noget.
Jeg ved, de ikke altid har styr på sagerne derude.
Jeg påtager mig en del af ansvaret. Det er trods alt en ø.
Men jeg vil holde bedre snor i dem.
– Man kan jo ikke være overalt. – Jeg svinger pisken lidt.
Jeg hører, om nogen ved noget.
Måske kan jeg i det mindste give Dem et fingerpeg.
– Vil De det? – Naturligvis.
– Jeg sagde jo, jeg ville ... – ... hjælpe med efterforskningen.
Ja.
Tak, fordi De kom.
Selv tak.
– Jeg håber, jeg var til lidt hjælp. – Det var du.
Jeg beklager, at jeg ikke kunne finde nogle billeder.
Jeg sender dem til dig, når jeg finder dem.
Ja tak.
Kunne jeg eventuelt tale med min nevø under fire øjne et øjeblik?
– Ja da. – Tak.
Jeg vil ikke være til besvær, men jeg har brug for ...
Hvor meget?
100.000 dollars burde være nok.
– Så meget? – Ja ...
Jeg har lånt penge af de forkerte.
Du ...
Du skylder mig det.
Din far og hans mær af en kone var de værste forældre.
Jeg løj for dig.
Lad os sige, at du ...
Pas på.
Vi siger, at jeg får 100.000 –
– og hver måned yderligere 50.000 dollars i ... hvad skal vi sige ...
– resten af mit liv?
– Du er et skide møgsvin. – Nej. Jeg er din familie.
Er du glad for at have mig tilbage, David?
Nå, chef? Er det godkendt?
Hvem var den fyr?
Kør mig til lufthavnen.
FBI har været her igen.
Samme fyr, antager jeg?
Han stillede spørgsmål om en læge på øen –
– som du og Mark besøgte.
Han sagde, han hedder Dexter, som du nævnte.
– Derek. – Du sagde Dexter.
Er du sikker? Så gjorde jeg vel det.
– Hvad mere? – Han sagde, I ikke fløj hjem sammen.
– Passer det? – Seriøst? Nej, det passer ikke.
Jeg så en video, hvor du stiger af flyet alene.
Jeg ved ikke, hvad du så, men Mark var sammen med mig.
Okay? Vi fløj hjem sammen.
Hvorfor sagde dem på øen, at du fløj hjem alene?
Det ved jeg for helvede ikke. Jeg aner det ikke, Jess.
Der var ingen andre fly. Vi var om bord på det samme fly.
Hvad er det her for et forhør?
Det er ligesom sidst, jeg var her. Det føles, som om du ikke tror mig.
Hvad fanden sker der for det? Tror du på ham?
Jeg vil bare vide, hvad der skete med Mark.
Tror du ikke, jeg vil det?
Hvis jeg kunne bringe Mark tilbage, gjorde jeg det, men det kan jeg ikke.
– Jeg bebrejder ikke dig noget. – Ikke?
– Er det et nej? – Nej.
Okay. Fint.
Men jeg må vide, hvad der skete med Mark, og det gør jeg ikke.
En ting kan jeg sige.
Hvad Mark end gjorde, havde han sine grunde.
Det havde han altid.
Uanset hvad han gjorde, var det for at beskytte dig.
Det lover jeg. Sådan var Mark.
– Lad mig tale med FBI. – Det kan jeg ikke bede dig om.
– Jeg vil gerne. – Men ikke jeg.
Lad mig tage mig af det, Jess.
Du skal kun tænke på barnet, og at få det bedre.
– Okay? – Ja.
Fandens. Jeg må gå.
– Skal vi spise frokost i morgen? – Ja.
Farvel.
Dit navn er Mark Davis.
Jeg vil fortælle dig om dit gamle liv. Hør godt efter.
Du er ikke den, de siger, du er. Du er mig.
De ændrer dit hår, dit ansigt, vores stemmer, alt.
Denne kvinde ...
Hun hedder Jessica.
Hun er din kone.
Hun var ved at komme i knibe.
Du var nødt til at handle. Det var den eneste måde at beskytte hende på.
– Hej. – Hej.
– Har du det godt? – Ja.
Hvad med dig?
Jeg trængte til at gå en tur.
Den tredje til højre.
– Det er din yndlings. – Den her?
Hvor sørgeligt. Jeg ved ikke engang, hvad jeg kan lide at drikke.
Jeg er sikker på, du kan lide den.
Vi får se.
Du sagde aldrig, hvad du syntes om mine forældre.
De var søde.
Men vi så ikke så meget til dem.
– Og dine forældre? – De ...
– døde, da jeg var ung. Kræft.
Undskyld. Undskyld, at jeg kan ikke huske det.
Jeg fuldførte mine studier, og det lykkedes mig at komme videre.
Du har altid sagt, at det er det, du elsker ved mig.
– Du sagde noget i går aftes. – Hvad?
Du hviskede noget i mit øre.
Hvad mente du med det?
– Om at søge hjælp? – Nej.
Nej, du sagde, at ...
– Jeg vil have et bad. Kommer du? – Hvad laver du?
Jeg vil have et bad. Kom, det bliver sjovt.
Hvad har du gang i?
Du må ikke fortælle dem, hvad jeg hviskede.
– Hvem? – Dem, der har hyret mig.
De lytter. De hører og ved alt.
– Ja? – Vi har et problem.
Hvem taler du om?
Det ved jeg ikke.
De fortæller ikke noget, men du bekymrer dem.
Mig? Hvorfor det?
– De synes, du skaber problemer. – Hvordan?
Jeg tror, du måske kan afsløre dem.
Det her er ... Det er vanvittigt.
Jeg ved ikke, hvad de gør ved mig, når jeg siger dette.
– Hvem er "de", Marina? – Stille! Jeg ved det ikke.
Jeg ved det ikke. De fortæller ikke noget.
– Du har gjort dem bange. – Mig?
Ja?
Gå op på deres værelse og se til dem.
– Hvorfor det? – Bare gør, som der bliver sagt.
Fint.
Betaler de dig?
Vi er hyrede skuespillere, Adam og jeg.
– Overvåger de os? – Ja. Mobiler, tablets, kameraer.
De kan lytte med overalt.
Hold da kæft.
Du er et godt menneske. Undskyld. Jeg kunne ikke gøre det mod dig.
Hvad gør jeg nu?
Kom væk.
Flygt. Jeg købte dig lidt tid med brusebadet, mere kan jeg ikke gøre.
Men hvad med dig?
Jeg beklager, Dave. Gå nu.
Hallo?
Hvor er I?
– Hej. Hvad laver du her? – Hvor er Dave?
Væk. Så du ham ikke gå?
Fandens! Marina.
Nu igen?
– Nixon? – Ja?
Han er væk. Han tog mobilen med. Sir.
Gennemsøg værelset, find bilen og meld tilbage.
Forstået.
Skynd dig, vi må i gang.
Gå ind og klæd dig på.
Her, her, her og her. Husk at forsænke hullerne.
– Et øjeblik. – Undskyld.
Hold da op. Tænk, at du tør vise dig her.
Jeg beklager virkelig.
Sikkert. Det kostede dig dit job.
Det anede mig, men kunne du give mig en chance til?
Det at jeg hyrede dig, var din chance.
Okay, jeg er med.
Vent lidt.
Af ren nysgerrighed ... Hvad skete der?
Det var en nødsituation.
– Min søn slog hovedet. – For helvede ...
Hvis du skal lyve, så bland din søn udenom.
Du har ret. Det var ikke noget med min søn.
Det er en indviklet historie. Jeg begriber det ikke engang selv.
Det er ikke den slags, en chef vil høre. Du finder selv ud.
Du er i din gode ret til at fyre mig.
– Hvad hvis jeg arbejder gratis? – Det gør det kun værre.
Så er du jo ikke rigtig hovedet. Hvorfor skulle nogen gøre det?
Det kan jeg ikke fortælle. Men jeg kan godt arbejde gratis.
Jeg er nødt til at sige nej. Jeg er ked af det.
– Okay, hør ... – Nej, tag det roligt.
– Jeg tog bare den her op. – Hvad er det?
Fem tusind dollars. Til dig.
Bare lad mig fortsætte arbejdet.
Men ingen spørgsmål.
– 5000? – Ja.
Du får yderligere 1000 dollars for hver arbejdsdag.
Hej med jer.
Stop en halv. Er du tilbage?
Ja.
Hør her, er det her en velgørenhedsorganisation?
Det skal ikke gentage sig. Hans søn kom til skade.
Jeg kan ikke lide ham.
Det kan jeg. Mere og mere.
Fik du nye vidneforklaringer fra bankrøverierne?
Ikke endnu.
– I dag. – De skal ligge her i morgen.
Jeg skal nok gøre det.
Hvorfor er du så glad?
Jeg føler mig bedre og sundere end nogensinde.
Det lyder dejligt.
Agent West. Kan vi tale sammen?
Selvfølgelig, chef.
Held og lykke, knægt.
Hej, Xavier. Tak, fordi du kom. Det er længe siden.
Jeg ventede at høre fra dig tidligere.
– Vi håndterer problemet. – Så sad vi ikke her, Simmons.
Min tanke i sin tid var at starte firmaet op –
– tjene lidt penge og så trække os ud.
Vi skulle ikke have mere end en håndfuld klienter.
Jeg troede aldrig, vi ville blive så store.
I årevis har jeg mænget mig –
– med magtens kvinder og mænd, så vi kunne vokse.
Jeg har et godt team, der sikrer den fortsatte vækst.
Du har hyret bøller.
Lejesoldater, militærpersoner, som militæret har smidt ud.
Du tog os i en retning, der bringer alt det i fare, som vi ville opnå.
Giv ikke mig hele skylden.
Det her er ikke den første klient, der skaber problemer.
Jeg løste det dengang.
Jeg implementerede også sletningen af deres hukommelse.
For at undgå, at det skete igen.
Hvorfor sidder vi så her, hvis der ikke er et problem?
Det handler ikke kun om at give folk en ny identitet og et pas.
Vi piller ved folks sind. Det er et indviklet forehavende.
Vi kan umuligt forudse ethvert problem.
Måske har du ret, min ven.
Men der hvor vi befinder os nu, er større end dig og mig.
Jeg er nervøs for, at jeg en dag sidder i en situation –
– hvor jeg ikke kan hjælpe dig.
Okay.
– Kan vi gå til niveau fem så? – Ja.
Men når du iværksætter niveau fem –
– kan du selv blive offer for følgevirkningerne.
Bare rolig. Jeg tager hånd om det.
Du skulle nødig få skidt på hænderne.
– Hvad har du rodet os ind i? – Hvabehar?
Jeg hører, at du efterforsker ham Davis.
– Jeg kan ... – Lad være.
– Du har snuset rundt igen. – Jeg kan forklare.
Ja, for jeg måtte lyve for min chef og sige, at det intet havde på sig.
– Gjorde De det for min skyld? – Ja.
Der er noget, der ikke stemmer.
Hvorfor ringer folk fra Washington til mig om min "ringeste agent"?
– Det ved jeg ikke. – Det anede mig, du ville svare det.
Hvis jeg finder pengene, kan jeg få hold på sagen.
Hvad er chancen for det?
Ikke ... alt for ringe.
Du må komme med noget mere.
– Javel. – Jeg har købt dig højst ti dage.
Når flaskehalsen til sidst peger på os ...
– ... kan jeg ikke hjælpe dig. – Så er jeg fyret?
Hvis ikke du giver mig noget bedre, så ja. Desværre.
Gå i gang.
Tak, chef.
– Du er tilbage. – Ja.
– Jeg troede, far jagede dig væk. – Der skal mere til.
– Du mangler en plet. – Hvor?
Deroppe.
De har ret.
Har du virkelig mistet din kone?
Undskyld. Hvorfor sagde jeg nu det?
Det gør ikke noget.
Jeg tænker ikke klart. Alt har været så kaotisk, og jeg ...
Seriøst? De stråler jo.
Undskyld.
– Nej. – Jeg mente ikke noget med det.
Jeg vil hellere stråle end brække mig i en spand foran dig.
Tak, fordi De undlader det.
Din kone ...?
Det er sandt. Hun er gået bort.
Det har været et mareridt.
Det kan jeg godt forstå.
Har De mistet nogen?
Ja.
Det gør mig ondt.
Folk prøver at hjælpe, men det er svært.
Det må være rart at have familien omkring sig.
Indimellem vågner jeg om natten for at se, om hun ligger der.
Eller ikke indimellem, snarere ofte.
At vågne er altid det værste.
– Var han en god mand? – Ja.
Hvad savner De mest?
Det hele.
Det hele?
At komme hjem til ham.
At spise middag sammen og bare hele hans væremåde ...
Jeg savner det hele.
Han lyder som noget særligt. Hvad kunne De ikke lide?
At han havde dårlig smag i kunst?
– Undskyld. Jeg ville bryde isen. – Jeg trængte til at le.
– Venter De selskab? – Ja, min ven Carter.
Undskyld mig.
– Du sagde noget i går aftes. – Hvad?
Du hviskede noget i mit øre.
– Hvad mente du? – Om at søge hjælp?
Nej, du sagde, at ...
Jeg vil have et bad. Vil du med?
Og hvad så?
Vi prøver bare at hjælpe. Jeg afslørede intet.
Han spurgte om noget, hvorpå I tog et meget lang brusebad.
Vi havde sex, hvilket De betaler mig for.
Syntes han om det? Han skred jo lige bagefter.
Jeg er ikke Deres vagthund. Det er Deres job.
– Hvad fortalte du ham? – Jeg ved ikke noget.
Vores opgave var bare at holde øje med ham.
Jeg ved ikke, om jeg tror jer.
Ved du hvad? Jeg har fået nok af det her.
– Vi skrider. – Sæt dig ned.
Sæt dig ned, for helvede.
I er ikke færdige endnu.
I har en opgave at udføre.
Han er væk.
Hvordan skal vi udføre opgaven, hvis han ikke er her?
Vi har metoder til at gøre verden til et meget lille sted.
– Men vi har brug for jeres hjælp. – Nej.
Så kan jeg ikke gøre mere.
I forstår åbenbart ikke, hvad jeg siger.
Chinzano kan måske forklare det på en bedre måde.
I fik chancen ...
– for at føre en behagelig samtale med mr. Nixon.
Men nu ...
– må I tale med mig.
Og jeg er ikke særlig god til snak.
Han beder os om at gøre noget, som jeg ikke vil være med til.
Hør nu her, venner ...
I ved ikke, hvem det er, I arbejder for.
Hvis I ikke ændrer mening hurtigt ...
– er det mig, der må opsøge alle jeres familiemedlemmer.
Jeg har gjort alt, I bad om.
Jeg er træt og vil hjem. Jeg vil ikke mere.
Som jeg sagde, er jeg ikke god til snak.
Jeg har købt kinesisk. Jeg håber, det er okay.
– Jeg er hundesulten. – Godt.
– Vent lidt. – Det er måske blevet koldt.
Men det er spiseligt.
Hvornår bliver de færdige?
Om nogle dage, tror jeg.
Det er godt. Så får du huset for dig selv igen.
Det har faktisk været hyggeligt.
At have folk her?
Huset føles mere levende.
Det er nok godt for mig ikke at være alene.
Ja. Det forstår jeg godt.
Og folkene er søde.
Hænger du ud med håndværkerne? Er du sunket så dybt?
Jeg driller bare.
Dave er en flink fyr.
Hvem er Dave?
Tekster: Bent Rasmussen Iyuno–SDI Group