I forrige episode:
–Den siste dagen hans i friheten. –Men det vet han ikke.
Han må føle at muren lukker seg rundt ham.
Mrs. Davis. Jeg er betjent Warden. Det gjelder din ektemann Mark.
Han kom ut for en bilulykke.
Mark Davis betydde så mye for så mange mennesker.
–Faren din og jeg gjør alt for deg. –Alt du trenger, vennen min.
Det handler om savnede penger.
Dagen før kollisjonen ble halve formuen hans ført ut av landet.
De pengene tilhørte oss begge.
Med i bilen var også forretningspartneren Carter Hayes.
–Han overlevde. –Så hun eller partneren gjorde det?
Jeg vil ha orden på noen spørsmål rundt min manns siste flytur.
Ifølge flyplanen skulle dere til ei øy.
–Vet dere hvorfor? –Jeg tror det var et møte.
Du kom ut for en ulykke. Du var om bord på en yacht. Noe eksploderte.
Du har fått brannskader i ansiktet, men vi rakk fram etter noen timer.
Du skremmer meg, Dave. Husker du meg ikke?
Får mannen min reise hjem nå?
Det gror fint. Du kan dra hjem, men ta det rolig.
Fortell nå hva kompisen min Dave Harper har drevet med.
Marina? Sier ordet Chronos deg noe?
–Sa du noe? –Sier Chronos deg noe?
Nei. Hvordan det?
Ingenting.
Glem det.
Vi kan bevise at selskapet ditt har drevet markedsmanipulasjon.
Hva vet du om AUREO?
–Hva? –Jeg mener...
Vi har de samme opplysningene. Det er bedre om det kommer fra deg.
Vi lette etter en ny investor for et par måneder siden.
En eneste av serverne deres bruker mer strøm enn hele Finland.
Dette firmaet vil utvide utenfor Kina og investere i AUREO.
Selvsagt vil de investere i AUREO. De ville spare masse strøm.
Og aksjene våre vil stige voldsomt.
Det...er kjent som innsidehandel.
De var Carters kontakter. Det skal vel være dekket?
–Men er det lovlig? –Fullstendig lovlig.
Det går veldig bra nå. Vi trenger ikke bli grådige.
–Hvis det er en risk, er det ikke... –Det er det ikke.
–Så dere vil skrive under på det? –Ja.
–Hva foregår, Richard? –Jessica var her.
–Å ja? –Hun hadde noen med seg.
–Hvem da? –Jeg har aldri sett ham før.
–Hun sa han var en venn av familien. –En venn av familien?
–Hvordan så han ut? –Litt sjuskete.
Fikk du navnet hans?
Han sa ikke det. Jeg kan ringe Jessica og spørre.
Nei, la være.
–Jeg sa jeg så på det med pengene. –Jeg tar meg av Jessica.
–Hva med fyren som...? –Ham også.
Hva om han er et krek som vil lure fra henne alle pengene?
Hva skal det bety, Richard?
Du førte saken vår godt, og det er jeg evig takknemlig for.
Men utover det vet du ikke noe. Vi har mistet en som sto oss nær.
Og vi takler det på helt ulike måter.
–Mark var en bra mann. –Ja. Den beste.
Han vil alltid bli savnet.
Du kan gå nå, Richard.
–En ny vinkling i Davis–saken. –Du må gå videre.
Denne Carter ble frikjent på alle punkter rett etter ulykken.
Bevisene viste at Mark Davis sto bak alt. De andre ble renvasket.
–Å ja? Hva førte dem til de bevisene? –Kan du ikke glemme dette?
Nei, det er for ryddig. Jeg vil prøve meg på denne Carter.
Du får ikke snakke med noen etter det med kvinnen.
–Jeg ville bare hjelpe henne. –Du kan ikke gjøre noe.
Jeg vet at det er noe der.
–Jeg vil bare være sammen med deg. –Hvorfor har du vært så fjern, da?
Vet du...hvis noe skulle skje med meg...
Jeg er lei for det. Mark prøvde virkelig å holde deg utenfor.
–Selv om det ville bli verre for ham. –Jeg har aldri sett ham så full før.
Han kjørte aldri den veien.
De sa ikke hva øya het. Bakke– mannskapet slettet ferdsskriveren.
Det virker litt rart.
Det er ulogisk. Jeg snakker ikke bare om pengene.
Dro dere et annet sted?
Vi var innom klokkebutikken da vi hadde hentet Carter.
–Armens? –Ja.
Jessica.
–Hei. –Hei.
Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jeg vet at...
–...Mark var innom her før ulykken. –Det var han.
Nevnte Mark noe uvanlig da?
Han sa at det var noen problemer på jobben.
Jeg vet det, og jeg... Jeg visste at han var stressa, men ikke...
Han prøvde å beskytte deg.
Jeg forstår ikke hvorfor han ikke snakket med meg.
Mark elsket deg veldig, veldig høyt.
Det er jeg sikker på.
Jeg vet det. Du er en god venn, Armen.
–Hvis du kommer på noe mer... –Selvsagt.
Greit. Takk.
Godt å ha deg hjemme igjen.
Er det nå det?
Er du sikker på at du har det bra? Du vet at jeg kan føle sånt.
Det føles ærlig talt som om jeg lever en annens liv.
Jeg sitter i denne senga. Du sier at jeg bor her, men det føles ikke sånn.
–Det føles... –Fremmed?
Du har ikke fortalt meg om foreldrene mine.
Jeg vil treffe dem.
Vi må gjøre klar to gravplasser. De må være ti år gamle.
Navnene er Harriet og Rudy Harper.
–Vil du ha te? –Nei takk, det går bra.
Sitt ned.
Du virker bedre.
Ja. Ja, heldigvis.
–Hvordan går det på jobben? –Det føles rart uten ham.
Det tomme kontoret. Jeg klarer ikke å gå inn dit.
Iblant fatter jeg det ikke, selv om jeg vet hva som hendte.
Hør her.
Du vet vel at du blir tatt hånd om? Du, barnet og foreldrene dine.
–Ja, det vet jeg. –Bra.
Jeg vet at det ikke føles sånn, men du vil komme over dette.
–Takk. –Ingen årsak.
Hei. Kan jeg hjelpe deg?
Fortsett. Fortsett. Der.
–Her? –Ja.
"Ingen sammensvergelse". Jeg må ha en kopi.
Skal jeg ringe Adam? Vi kan gå ut og ta en drink.
Nei, ikke i kveld. Jeg vil jobbe.
Dave og Marina selger firmaet og flytter til Las Vegas
Får jeg ta et bilde? Det er til skryteveggen min.
Jeg som trodde jeg kunne løse forbrytelser. Jeg er nok bare sprø.
Det har jeg fortalt deg i flere år. Vil du vite hva det er?
Nei. Agent Dover sa at vi ikke fikk røre saken.
Det er et bevis på at Mr. Davis aldri kom tilbake fra den øya.
Tenkte du på at han kan ha reist en annen vei?
–Kanskje, men det er ett problem. –Og hva er så det?
Videoen viser bilen han skal ha kjørt mens den forlater flyplassen.
Med bare partneren hans inni.
Å ja? La oss se.
–Stoppet de noe sted? –Ikke ifølge politiet.
–Hva sier du? –Du har rett. Ingen Davis.
–Det virker som et mysterium. –Eller en sammensvergelse.
Det var du som sa det nå.
–La oss si at du har rett. –Gi deg, da.
Hva har du? En video?
–Obduksjonen viste ikke noe. –Det stemmer.
–Ingen vitner? –Null.
–Saken ble henlagt? –Jepp.
Og kona og partneren var ikke med på det?
Kona. Jeg er usikker på partneren.
Har jeg forstått dette riktig?
Du vil ha tak i en fyr som du tror døde i ulykken,–
–men som kanskje iscenesatte hele greia og spiller død?
–Nå? –Det mangler masse penger.
Noen må vite hvor de er.
I alle andre situasjoner ville jeg gått rett inn til Dover med filmen.
Men du trenger mer hvis dette skal holde.
–Du har et møte kl. 15. –Kan du flytte det til kl. 16?
–Jeg kan flytte til 16.30. –Takk, Claire.
–Skjer'a? –Hei.
–Vi har et problem. –"Vi"? Det tviler jeg sterkt på.
Karene mine i New York begynner å bli nervøse.
De er alltid nervøse, Tommy. Hva er det denne gangen?
De har hørt rykter. Om kryptovalutaen.
–Så du ikke artikkelen i går? –Nei, jeg så den ikke.
–Hva skal jeg si til dem? –Ingenting.
Jeg kan ikke tie. De glefser i hælene på meg.
Visst kan du det. Jeg tar hånd om det. Det er ikke noe problem.
–Jeg vet vel alt som er å vite? –Gjør du det?
Hva mener du? Om hva da?
Om de er en boble. For i så fall... Jeg må beskytte meg selv.
–Markedet er stabilt, Tommy. –Ja vel.
Ville du ikke funnet det ut hvis det var noen som helst problemer?
Jo, selvsagt.
–Bra. Takk. –Ingen årsak.
Du begynner å finne fram nå. Du er tidlig oppe. Kom hit.
–Vil du dra til innsjøen etterpå? –Jeg har noen ting å gjøre.
–Vil du fortelle om det? –Jeg forsker litt for en forretning.
–Du høres hemmelighetsfull ut. –Du får vite mer senere.
–Jeg gleder meg til å høre det. –Ikke vær urolig.
Vi ses senere.
Beklager at jeg forstyrrer, men du ba om oppdateringer–
–på hva Mr. Harper driver med. Han ble sett på Burbank–flyplassen.
–I dag? –Ja. Og han satte seg i ei drosje.
Takk.
Du må tulle med meg.
Nå?
Mr. Harper er tilbake i Los Angeles.
–Umulig. Vi skulle få beskjed... –De visste det ikke.
–Jeg henter ham inn øyeblikkelig. –Det trengs ikke.
–Se hvor han går. –Jeg tar det.
Det er urovekkende at Mr. Harper er i LA uten at du vet det.
Jeg håper at det ikke blir en vane, Nixon.
Det blir det ikke.
–Hvor er han? –I LA.
Hva gjør han der?
Ikke vær urolig for det. Det kan bare være utagering.
Du skal bare være en kjærlig, støttende kone.
Du prøver bare enda mer hvis han gjør motstand.
–Hallo? –Hvordan er det i LA?
Jeg sa jo at jeg ville undersøke alternativene mine.
–Jeg kan jo komme dit. –Nei, jeg drar snart hjem.
–Hvor er du? –Jeg må gå. Vi ses senere.
Bare noen signaturer, Mr. Hayes.
Begynn med første side, og så er det én på side to og to på side tre.
–Johnny... –Ja, sir.
Der og der.
Det ville vært lettere om du skrev dem.
Ja, ikke sant? Og der også.
–Du kan vel signaturen min? –Den er innprentet i hjernen min.
Så er det initialene nederst.
Der. Det var alt.
–Skal du hjem? –Nei, ut.
–Med hvem da? –Kona.
–Ha en fin kveld. –Du også, sir.
Her går det visst hett for seg.
–Vil du det? –Hva da?
–Vil du kvele meg? –Vil du det?
Vil du kvele meg?
–Mener du det? –Ja.
Ser hun ikke bra ut nå? Det gjør du også.
Ta litt hardere.
–Jeg aner et mønster her. –Nei, det er ikke et mønster.
Du skal vel ikke til LA igjen?
Jeg skal ikke fly til LA igjen.
–Lover du det? –Jeg lover det.
Jeg blir ikke så sen.
–Kan jeg hjelpe deg? –Jeg håper det. Jeg har ei klokke.
Hva er i veien med den? Dødt batteri? Står viserne fast?
Det er vanskelig å forklare det. Jeg kan kanskje vise deg det.
La meg se på den.
Ja.
–Pen klokke. –Den er iallfall ikke vanlig.
Å ja?
Hvorfor tror du det?
Hva vet du om den?
Akkurat denne klokka.
Armen. Jeg trenger hjelp av deg.
–Med hva da? –Klokka mi.
–Dette er til deg. Jeg har lite tid. –Du snakker uforståelig. Hva skjer?
Du vil forstå det.
Du må legge dette på et veldig trygt sted.
En dag vil en mann komme hit.
Du vil ikke vite hvem eller hvorfor, men han kommer inn med klokka mi.
Du skal gi ham konvolutten når den dagen kommer.
Én ting til.
Jeg vil at du skal ringe kona når han kommer.
–Hvordan skal jeg få henne hit? –Denne burde funke.
Jeg er glad i deg, kompis.
Bare et øyeblikk.
Jeg visste at denne dagen ville komme.
–Hvem fortalte deg det? –En kunde.
–Hallo? –Hei. Det er Armen.
Kan du komme hit? Jeg har noe til deg.
To timer? Bra.
–Du sa at denne dagen ville komme. –Jeg fikk instrukser.
Av hvem da?
Du får all informasjonen du trenger når tiden kommer.
Kom tilbake om to timer, så får du vite alt.
Hvorfor om to timer?
Kan du ikke si det heller?
Du bruker lang tid på å oppfatte ting, selv om du har ei fin klokke.
Jeg kommer tilbake.
Jess. Er dette lurt?
Nei, men jeg trenger å sette punktum på en måte.
Vi savner alle sammen Mark.
Men moren din og jeg vil vite at du tar vare på deg selv.
Og spesielt barnet. Legen sa at på grunn av vansker med prosessen...
–...må du ta vare på deg selv. –Det gjør jeg.
Vi vil hjelpe deg med å komme videre.
Det er jeg takknemlig for. Jeg kommer gjennom det.
–Status? –Han er i en klokkebutikk i LA.
Er han i LA igjen?
–Hva vil du at vi skal gjøre? –Hold øye med ham.
Vi må vite hva som fører ham hit.
Leo. Jeg må vite at noen holder kontrollen når ikke jeg er her.
Noen som forstår at visse ting bør bli mellom oss to.
Uansett hva reglene sier.
Vi er her for å hjelpe deg.
Det er jeg takknemlig for, og jeg går videre.
–Ja? –Kona er i bevegelse.
–Hvor skal hun? –Hun kjører sørover.
–Sørover? –Kanskje mot aktivumet.
Sjekk telefonen og kalenderen. Alt.
Hun fikk en samtale tidligere fra et sted som heter Tiden er inne.
Klokkebutikken.
Fanken!
Vi har et problem. Harper er tilbake i LA.
Kona er på vei et sted, kanskje mot aktivumet.
–Uakseptabelt, Nixon. –Gi meg tid til å fikse det.
Dette burde aldri skjedd.
Vi har regler for forhåndsgodkjenning for å unngå akkurat sånt.
På grunn av fiaskoen din må vi bruke alle ressursene våre på dette.
–Det kan bli en katastrofe. –Ja, jeg forstår det.
Jeg forstår det. Jeg var bekymret for den fyren.
Jeg vet ikke. Han var ikke klar. Det var min feil. Vi løser det.
Jeg beklager. Jeg hadde helt glemt det.
Mark ba meg om å rense ringen. Etter alt som har skjedd...
Jeg går ut fra at den er din.
Ja.
Ring ham igjen.
–Hei, vennen min. –Hei.
Hvordan går det?
Jeg ville høre om du vil se en film etterpå.
Jeg tror ikke det. Dette tar tid.
–Greit. Flere ærender? –Ja, jeg har mye å gjøre.
Det er den første forlovelsesringen min.
Vi var på piren i Malibu.
Han trakk fram en ring, men mistet den.
Jeg visste ikke at den var falsk, så jeg løp rundt i panikk–
–og prøvde å finne en livredder. I neste øyeblikk–
–dro han fram en annen ring. Denne ringen.
Og...
...jeg hadde skapt så mye oppstuss.
Jeg innså ikke at folk sto og så på oss.
Det var...den mest romantiske–
–og den klart pinligste stunden i livet mitt.
Et frieri du aldri skulle glemme.
Jeg ville ikke forandret på noe.
Jeg prøver å nå fram til deg. Jeg er urolig for deg.
–Vi snakker ikke sammen. –Kan vi ta dette senere?
Jeg må legge på.
Send agentene dit.
Jeg har sendt dem. Jeg oppdaterer deg senere, sir.
–Jeg må gå. –Jessica.
–Jeg er nødt. –Gi meg et par minutter til.
Du er sen.
Beklager. Jeg fikk telefon.
Kjente du igjen den kvinnen?
Jeg så henne knapt. Burde jeg gjenkjent henne?
Jeg fikk informasjon om at du måtte treffe henne.
–Fikk du instruksjonene fra henne? –Nei, men hun kan ha svarene.
Hva? Vent...
–Hvem er hun? –Bare en kunde.
–Hvor finner jeg henne? –Du skulle truffet henne her.
–Kan du ringe henne igjen? –Nei.
Hvordan skal jeg få tak i henne?
Jeg kan ikke ringe henne, men jeg kan...avtale en presentasjon.
Her er adressen hennes.
Jeg håper bare at jeg ikke svikter vennen min ved å gi deg den.
Takk.
Vent.
Dette er til deg.
–Hva er det på det? –Jeg har ingen anelse.
Takk.
Hei. Du heter Mark Davis.
Du må vite om det forrige livet ditt, så hør nøye etter.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com