Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
1981 M.LOS ANDŽELAS, KALIFORNIJA
-Pirmas kartas?-Taip.
Aišku.
Kažkur esu jus matęs.
Taip, esu čia buvęs.
Kaip sekas?
Labai jaudinuosi.
-Sveiki. Šeril?-Taip.
-Kaip sekas?-Gerai. Ačiū.
Pasiruošusi tapti mama?
Tikiuosi.
-"Brais"?-Brais. Brais Dalas.
Sveika atvykusi į pasaulį, Brais.
Brais.
-Sveikutė, Brais.-Brais.
Tėti?
-Įdomu, ar ne?-Labai įdomu.
-Fotografuoji?-Taip. O ką?
-Didžiuojiesi, tėti?-Labai. Kaip visada.
Todėl, kad esu tėtis.
-Gerai. Taip. "Dads."-"Dads."
-Tu esi tėtis.-Taip, esu.
Šaunu. Labai gerai.
-Paklausinėsiu tavęs apie tai.-Gerai.
KONANAS OBRAJANAS2 VAIKŲ TĖVAS
Užbaikite šį sakinį: "Tėvas yra..."
Ką aš galiu pasakyti?
Jei manai, kad aš - šio reikalo ekspertas,tavo projektas tikrai žlugs.
Prašau, pasakyk,kad esi pasikvietusi protingesnių žmonių.
Gerai žinau, kad turiu vaikų. Net keturis.
DŽIMIS KIMELIS4 VAIKŲ TĖVAS
Dvidešimt septynerių metų dukrą vardu...Nevykusi pradžia.
Negaliu patikėti, kad atėjai čia peršalęs.
Užtat mano balsas bus vyriškesnis.
-Taip, labai gerai.-Kaip rimto vyro.
DŽIMIS FELONAS2 VAIKŲ TĖVAS
NYLAS PATRIKAS HARISAS2 VAIKŲ TĖVAS
-Labas. Ačiū, kad mane pakvietei.-Juokauji?
-Puikiai sugalvojai. Šaunuolė.-Pati džiaugiuosi.
Kenanai, žingsnelį atgal, gerai?
KENANAS TOMPSONAS2 VAIKŲ TĖVAS
-O, žinoma. Atsistojau už žymos.-Dabar gerai.
HASANAS MINAŽAS1 VAIKO TĖVAS
Kiek žmonių... Kiek tėčių kalbinsi?
Vaikystė, taip.
Gimiau ir užaugau Vakarų Filadelfijoje.
VILAS SMITAS3 VAIKŲ TĖVAS
Daugiausiai laiko praleidaužaidimų aikštelėje.
PETONAS OSVOLTAS1 VAIKO TĖVAS
Tik nesakykit,kad turiu lygiuotis į Vilą Smitą.
Dieve mano. Nesukit man galvos.
-Pasistenk stovėti natūraliai.-Taip?
Paprastai aš stoviu taip...Dabar mes abu pasiruošę kūrybingam darbui.
KENAS DŽENGAS2 VAIKŲ TĖVAS
Tėvas yra... Oho.
DŽADAS APATAU2 VAIKŲ TĖVAS
Turėčiau žinoti atsakymą į šį klausimą,kad neatrodyčiau kvailas?
Šiuolaikinio tėvo vaidmuo,
-jo reikšmė...-Taip.
-...tiksliai neapibrėžta.-Visiškai teisingai.
Visuomenėje priimta,kad tėčiai tarsi lieka užribyje.
Kuo greičiau toks požiūris pasikeis,tuo bus geriau.
Dieve mano. Pilve - maža mergytė.
Mano jauniausias brolisnetrukus susilauks pirmojo vaiko.
Dieve mano.
Galiu paklausti?Kodėl nusprendei turėti vaiką?
Noriu daugiau sužinoti,ką reiškia būti tėčiu,
ir pasidžiaugti visais puikiais tėčiais.
Manau, kad šiais laikais būti tėčiuyra labai neaiškus dalykas.
Aš ne... Nėra jokių taisyklių.
Viskas viename. Gausybė vaidmenų.
Dieve mano.Tai - stebuklingas ir bauginantis dalykas.
Apie tai reikia kalbėti, kad kuo daugiauvyrų pasiryžtų tapti gerais tėčiais.
O Dieve.
Į lovytę, štai taip...
Pasakyk tiesiai šviesiai: kas yra tėvas?
Didvyris?
Tai - pirmas žodis, šovęs man į galvą,nes noriu lygiuotis į savo tėtį.
Jei teisingai elgsiuosi,tapsiu jiems didvyriu.
GLENAS HENRISSAN DIEGAS, KALIFORNIJA
Kaip sekas?
Batukai, kur jūs?
Po galais, vis susipainioju.
Pabudau aš gražų rytą
Batukai, kur jūs?
Batukai, kur jūs?Batukai...
Šiais laikais tėvystė - visiškai kitokia.
Nes tėvas ne tik aprūpina šeimą,
kartu atostogauja, moko drausmės...
Anaja, būk gerutė, sutvarkyk stalą.
-Paimk puodelį.-Puodelį?
Taip, paimk jį.
...bet ir visiškai atsiduoda tėvystei.
Priešingu atvejuatrodysi mažų mažiausiai keistas.
Mergaitės ir berniukai,sutvarkykit žaisliukus
Į vietą juos sudėkit ir paskubėkit
Mergaitės ir berniukai,sutvarkykit žaisliukus...
Manau, tėvystė mane padarė tokiu žmogumi,koks dabar esu.
Surinkit nuo stalo indusSurinkit nuo stalo indus
-Tėti.-Ačiū.
Greičiau. Nagi, paskubam.
Štai taip, labai gerai.
Mergaitės ir berniukai,sutvarkykit žaisliukus
Į vietą juos sudėkit ir paskubėkitTvarkomės, tvarkomės
O, žiūrėk, ten - puodelis.
Šaunuolis, mažiau.
Vaikai mane išmokė atvirumoir sąžiningumo.
Ką valgysime priešpiečiams?
Tėvystė man suteikėvisiškai naują tapatybę.
Anksčiau dirbau čia. Lanksčiau marškinius,
tvarkiau lentynas ir padėjau pardavėjams.
Vėliau pats tapau pardavėju.
Buvo sunku.
Mano žmonai nepatiko,kad nemylėjau savo darbo.
Nežinau, kodėl pasakiau tai,ką pasakiau...
IVETA HENRI
...bet pasakiau.
Gal tada būk namie ir prižiūrėk vaikus?
TĖVYSTĖSDŽIAUGSMAS
Slepiuosi virtuvėje,
nes vaikams į virtuvę negalima.
Jis ten?
Aš tikrai neįvertinau situacijos.
Atsivėrė pragaro vartai.
Kakučių sprogimas.
Kakai ant nugaros. Kakai plaukuose.
JIS PAKAKOJO?
Taip, jis pakakojo.
Kakai čia. Kakai ten.
Tiesiog pavargsti nuo kakų kvapo.
-Baikit juokus. Kur pudra?-Nežinau.
Iš kur tas kvapas?
Lyg būtų prisysiota.
Aš susitvarkysiu, viskas bus gerai.
-Pasysiok, mažiau.-Ne.
-Taip!-Ne.
Tikėjausi, kad bus lengviau.
Nuvalyk man užpakalį.
Tėti, nuvalyk man užpakalį.
Aš susimoviau.
Bandau išmokti, kaip neprarasti...
Aš tikrai norėjau būti geru tėvu.
...kantrybės.
Bet nežinojau, kaip tai padaryti.
Neturėjau supratimo,kaip tai daro namie būnančios mamos,
nekalbant apie tai,kad nepažinojau nė vieno tokio tėčio,
todėl jaučiausi apsimetėliu.
Pamenu, užsidariau vonioje ir apsiverkiau.
O vaikai beldžia į durisir šaukia: "Tėti!"
Tada pamaniau,kad jeigu negausiu jokio padrąsinimo,
tikrai pasiduosiu.
Sveiki, prisijungę prie mano puslapio.Aš esu Naminukas. Turiu...
Pradžioje tiesiog įsijungdavau kamerąir imdavau kalbėti.
Vėliau nukreipiau kamerą į vaikus.
Čia mano vaikai -šokoladiniai saldainiukai.
-Pasisveikinkit. Labas.-Labas.
Pasisveikinkit.
Noriu parodyti tėvo kasdienybę.
Ką tu padarei?
-Pats kaltas, kad palikau.-Taip.
-Bet tau nereikėjo jų liesti.-Taip.
-Labai gerai tai žinai.-Taip.
Patikėkit, nė neįsivaizduojate,ką man tenka patirti.
Palikau ten pirkinius.Jurajus iškraustė maišą.
Prižiūrėjau Teo. Jis buvo tualete.
-Labas.-Ir štai ką padarė Jurajus.
Jis galėjo paimti bet kurį kitą daiktą,
bet, ne, pasirinko kiaušinius.
-Negerai, vyruti. Blogai.-Blogai?
-Blogai.-Blogai?
-Siaubingai. Taip.-Siaubingai?
Dabar teks tave maudyti.
-Tau negaila manęs?-Ne.
Ne?
Ėmiau dalintis savo sunkia patirtimi.
Atsirado daugybė žmonių,kurie jautėsi taip pat, kaip aš.
Tai mane padrąsino,ir ėmiau kurti filmukus.
Jei atvirai, man nepatikomūsų šeimos gyvenimo viešinimas.
-Kiek dienų Teo nekakojo?-Tris.
Ateik čia.
-Ką... Tu mane filmuoji?-Taip, filmuoju.
Ateik. Pažiūrėk čia.
Nesimušk!
-Surinkai, brangioji?-Taip, surinkau!
Nekišk man į veidą. Liaukis!
Brangioji, nejuokauk su manim.
Jis norėjo parodyti žmonėms,ką iš tikrųjų reiškia
sėdėti namie ir prižiūrėti vaikus.
VAIKO AŠAROS
Jo, pasitikite L-FRESH The LION.
Tai buvo dar viena"Tėvystės džiaugsmo" serija.
Nežinau, ar aš pirmas sugalvojau
gyvenimo būdo vaizdo tinklaraštį.
Bet man tai patinka.
Labas rytas visiems.Gal kas turite klausimų...
-Aš.-...šokoladiniams saldainiukams?
Kiti uždavinės klausimus.
"Sėdi namie ir prižiūri vaikus?"Taip. Ir dirbu iš namų.
Tai privertė mane suvokti atvirumo galią.
Gerai. Štai taip.
Sėdint namuose ir prižiūrint vaikus,nereikia nuo visko atsiriboti.
Gražūs plaukučiai.
Tau tikrai patinka, tėti?
-Taip, širdele, labai.-Aha.
Man viskas tavyje patinka.Tavo šokoladinė oda.
Manau, reikia daugiau tėvų,kurie nebijotų rodyti savo gyvenimo,
atsivertų ir parodytų,ką iš tikrųjų jaučia tėčiai.
-Anaja.-Naja.
Ja. Kaip rašosi "ja"?
A?
Ne A. Paklausyk, kaip skamba. Ja, ja.
Reikia rašyti "ja"...
Iš pradžių man labai sunkiai sekėsi.
Bet aš ištobulėjau.
-Kumpis!-Aš noriu!
-Kumpis. Bėgam.-Bėgam.
Nagi. Gerai. Bėgam.
Aš jų gyvenime esu vyras,todėl turiu būti tobulas.
Karštas. Reikia papūsti.Parodyk, kaip moki pūsti.
Šaunuolė.
Buvau ištekėjusi už vyro,kuris nemylėjo savo darbo,
o dabar jis - savo rogėse.
Įsivaizduojat?
Absoliuti transformacija.Pasistengsiu neapsiverkti.
Nekišk viso į burnytę.Valgyk mažais kąsneliais.
Dabar suprantu,kodėl namie su vaikais sėdinčios mamos
iš darbo grįžusiems vyras sako:"Tik neklausk, ką šiandien veikiau."
Suprantate, ką noriu pasakyti?Neįsivaizduojat, ką tenka ištverti. Sunku.
-Tėti.-Taip.
-Sausų pusryčių.-Ir tu nori sausų pusryčių?
-Taip.-Gerai.
-Pasiruošę maldelei?-Ne!
Tavo vaikui nesvarbu,kas yra prezidentas.
Tavo vaikui svarbus tavo dėmesys.
Tu esi vaikui svarbiausias. Tu esi tėtis.
-Labanakt, širdele.-Labanakt.
-Labanakt, vaikai.-Labanakt.
-Labanakt.-Labanakt. Uždarysiu duris.
-Ate.-Tėti.
Ate.
-Tėti!-Ne.
-Tėti!-Nea.
-Tėti!-Ate.
Sakoma, kad geriausi tėvai yra tie,
kurie neturi vaikų.
Todėl, kad viską žino teoriškai?
Tai - tik teorija.Pavyzdžiui: "Kai aš turėsiu vaikų..."
Kas yra?
-Mes turėsime vaiką.-O Dieve!
Pamenu savo reakciją,kai žmona pasakė, kad laukiasi.
Pamenu, tada pagalvojau: "Oho, pavyko."
Tas pats, kas augintum sode pomidorus,
ir sakytum:"Tik pažiūrėk. Pomidorai užaugo."
Orkaitėje yra bandelė. Išimk.
Nėštumo testai.
-Ačiū labai.-Ne, mielasis, pažiūrėk.
-Į ką?-Į testus.
Mudviem su Deividušeima yra šventas reikalas,
todėl galvojome apie įvaikinimą.
Paskiau nusprendėme pasinaudotisurogatine motinyste.
Iš pradžių išbandėme tradicinį būdą,
bet jis negalėjo pastoti.
-Jis - tavo?-Taip.
-Tu rimtai?-Taip.
-Nežinai, ką reiškia "bandelė orkaitėje"?-Kas čia?
Pagaliau supratai.
Apsikabinkim!
-Mielasis.-Nuostabu.
Staiga nutinkasvarbiausias įvykis tavo gyvenime,
o tu tam nesi pasiruošęs.
Ir... tai iš tikrųjų gąsdina.
Aš palieku tave!
O Dieve, ne!
Kas...
Maldauju.
Tu jį nusipirkai...Pirkai jį pokštų parduotuvėje?
-Kur?-Pokštų parduotuvėje?
-Pirkai jį pokštų parduotuvėje?-Ne.
Viešpatie, širdis. Man sustos širdis.
Mieloji, mes jau seni!Mes daugiau negalime to daryti.
Aš daugiau to nedarysiu.
Viskas. Nuo šiol miegosiusu šiltomis apatinėmis kelnėmis.
-Mieloji, kas dabar bus?-Ką reiškia "kas dabar bus"?
Tas pats,kas ir prieš tai buvusius tris kartus.
Ak, mieloji, tik... Viešpatie, sauskelnės.
Rimtai?
-Viskas bus gerai.-Viskas bus gerai.
-Tau viskas gerai?-Viskas bus gerai.
Kaip tu?
Kokį patarimą duotum vyrui,kuris netrukus taps tėvu?
Pasakyčiau jam tik tiek:"Tai pakeis tavo gyvenimą
ir taps prasmingiausiu įvykiutavo gyvenime.
Daugiau nieko negaliu tau pasakyti."
Tada numesčiau dūminę bombą,kad galėčiau dingti.
Bet esu nevykęs burtininkas,
taigi, dūmai išsisklaido,ir visi mato, kaip aš nueinu.
Nebelieka jokios dramos.
Gerai. Žiūrim, ką turim.
Surinkti nereikia. Labai gerai.
RYDAS HOVARDASVESTČESTERIS, NIUJORKAS
Visuomet žinojau, kad norėsiu vaikų.
"Nenuimkite."
Dieve, reikės perskaityti instrukcijas.
-Bet...-Dieve mano.
Labai nervinuosi.Noriu, kad viskas būtų gerai.
Šitaip vaikas gali nukristi, ar ne?
Man tai kelia susirūpinimą.
Atsakyk, ar tai - normalu?
Ne.
Instrukcijoje parašyta ne taip.
-Aišku. Reikia kitaip.-Išlenkta dalis turi būti ant grindų.
Iki svarbios datos liko mėnuo,
tad kol negims kūdikis ir nepaaiškės,kad jam ir Ešlei viskas gerai,
aš nervinsiuosi.
Tada nustosiu dėl to nervintis.
Ir imsiu nervintis dėl to,kad jam nieko blogo nenutiktų.
Gerai.
Kodėl neišeina susukti?
Buvau ką tik nusipirkęs televizorių,kuris vienu metu rodo du kanalus.
Vieną - normalaus dydžio,o kitą - labai mažą.
Prie jo buvo pridėtatūkstančio puslapių naudojimo instrukcija.
Sėdžiu sau su ta instrukcija, skaitinėju
ir staigu išgirstu Džeidą sakant:"O, šūdas."
Paklausiau: "Kas atsitiko, brangioji?"
Ji atsakė: "Man nubėgo vandenys."
Išsigandau.
"Tikrai žinai?"
Kai gimsta vaikas, negali nesinervinti.
"Tėti, palaikyk jos koją." Pagalvojau:"Geras. Vyksta gimdymas. Jokių užuolaidų.
Liepiat man nežiūrėti.Gerai, aišku. Tik palaikysiu koją."
"Tau puikiai sekasi."
Svarbiausia žinoti vieną dalyką -pagrindinis krūvis tenka moteriai.
O vyro darbas - pabūti šalia.
Tarp sąrėmių,norėdama nukreipti mano dėmesį,
ji sugalvodavo man keisčiausių užduočių.Suprantate, apie ką aš?
Atnešk man du obuolius,sujungtus elektros laidu.
Ir aš nesiginčydavau.
Ar lankėte kokius nors kursus?
Taip, lankėme septynių valandų kursus
tėvams, kurie pirmą kartą taps tėvais.
Mums rodė filmus ir šiaip visko mokė.
Tiesą sakant, mama mums rodė filmus,
kaip mes gimėme,taigi, aš buvau pakankamai traumuotas.
Taip, papasakok plačiauapie mūsų šeimos tradiciją
filmuoti gimdymą.
A, gerai. Sumanymas gal ir neblogas.
"Norime jums parodyti,kaip atrodėme, kai laukėmės jūsų."
Tai - labai miela.
Jie įrašė net savo pokalbius.
-Priaugau du kilogramus.-Dabar tu - maždaug 15 cm dydžio.
Mama rodo savo pilvą. "Ak, ji laukiasi."
Katė aplink slampinėja.Mama su tėčiu šnekučiuojasi.
Vėliau jie nusprendė,kad reikėtų nufilmuoti
kūdikio gimimą iš labai arti.
Dar truputį!
-Štai ir viskas.-Nagi, Šeril.
Galit galvoti, ką norit,
bet mes to tikrai nedarysime.
Šitos tradicijos aš turbūt nepratęsiu.
Labai kokybiškas šeimos gyvenimas.
Pameni akimirką,kai pirmą kartą paėmei į rankas kūdikį?
Taip.
Tai buvo meilė iš pirmo žvilgsnio.Pati tikriausia meilė.
Jie - tokie mažučiai.Miniatiūriniai ir gležnučiai.
Pamenu, laikau ją pirmą kartą rankoseir galvoju: "Bijau ją sulaužyti.
Paimkite ją iš manęs."
Bet tu ją laikei rankose.
Žinoma. Galiausiai išmokau ją laikytiviena ranka. Taip.
Kaip kamuolį rankose.
Taip įpratau, kad nė nejaučiau,kad nešioju kūdikį.
Aš esu tėtis. Žinote, ką tai reiškia?
Jaučiausi kaip kareivis,atliekantis pareigą. "Aš esu tėtis."
Važiuojam namo.
Važiavau iš ligoninės namo
ir galvojau,kad niekas nemoka normaliai vairuoti.
"Ei, jūs ką?"
Tai buvo pirmoji akimirka,kai jaučiausi visiškai atsakingas
už jo gyvenimą.
Pamenu, kaip įnešėme savo dukrą Nevęį butą.
Panašiai taip žmonės nešanesprogusią bombą.
Tampi kažkoks nenormalus.
Matai paukštį, kuris skrenda į tavo pusę.
O jei jis norės ją pačiupti?
Išvažiavome dviese.
O grįžome trise.
Įeinu pro duris, žiūriu
į savo naują televizorių.
Staiga man šovė į galvą mintis.
Aš pagalvojau:"Prie televizoriaus buvo pridėta
tūkstančio puslapių instrukcija,
o jie mus išleido namo su kūdikiube jokių instrukcijų."
Pamaniau: "Aš kažko nesuprantu."
Žaidžiau su dukrele Keite.Jai buvo gal dešimt mėnesių.
Laikiau ją iškėlęs virš galvos,išsišiepęs iki ausų.
Aš buvau išsižiojęs, ji buvo išsižiojusi.
Ir ji apsivėmė tokia stipria čiurkšle.
Jei neklystu,tai vadinasi vėmimas fontanu.
Tiesiai man... Nuėjo iki pat liežuvėlio.
Turinys pateko man į burną.Aišku, pirmoji reakcija
buvo mesti kuo tolyn nuo savęs tą žmogutį.
Bet aš to nepadariau.Stipriai laikiau ją rankose.
Kiek galėjau, tiek išspjoviau.
Tada ir supratau, kad esu tėtis.
Kai pabandydavau paguldyti ją į lovelę,
ji imdavo cypti kaip siaubo filme.
Laikydavau ją susilenkęs,dėl ko vėliau turėjau bėdų su nugara.
Nešiodavau ir nešiodavau.
Dieve mano. Man taip trūkdavo miego,
kad galėdavau užmigti bet kur.
Kelkis.
Kelios savaitės be miegobet ką išvestų iš proto.
Jis verkia.
Tai labai vargina.
Jis verkia, mielasis.
Kur jis?
-Kur jis?-Prašau. Nereikia.
Kūdikis verkia lopšyje,o jis galvoja, kad laiko jį rankose.
Jaunystėje galvojame tik apie save.
Skubam, lekiam.
Bet kai padovanoji pasauliui kūdikį
ir suvoki, kad tai - tavo dukra,
nuleidi sparnusir imi galvoti visiškai kitaip.
"O, taip.Dabar svarbiausia - ji." Suprantate?
"Ne aš. O ji."
Ateina toks...
Nepaprastas suvokimas,kad tu nebesi svarbiausias pasaulyje.
Ko tu, kaip tėvas, bijai labiausiai...
-Taip.-...ko labiausiai trokšti
savo vaikui?
Kad jis būtų sveikas, žinoma.
Nė minties neturėjau,kad gali būti kas nors blogai.
Kai gimė sūnus Bilis, aš jau turėjau trisabsoliučiai sveikus vaikus.
Mūsų vaikai gimė anksčiau laiko,
ir mes nežinojome, ko tikėtis.
Tai toks dalykas... kuris viską pakeičia.
Esi laimingas tiek,kiek laiminga tavo šeima.
Ir todėl - labai pažeidžiamas.
ROBERTAS SELBISTRAJANGLAS, VIRDŽINIJA
Aš - tavo tėtis.
Netrukus mes pasimatysime.Laukiame nesulaukiame.
Kažkodėl vėluoji.
Jau dvi dienas vėluoji.
Verčiau pasirodyk šiandien. Šiandien.
Laukdamiesi kūdikio,
tėvai rengia kūdikio sutiktuves,nori sužinoti lytį,
puošia namus, renka vardus ir panašiai.
Jie gyvena džiaugsmingu laukimu.Ir niekada nesiruošia blogiausiam.
Mama sako, kad dvi dienas vėluoji.
Bet aš pasakysiu taip:tobulybės nepaskubinsi.
Tu būsi nuostabus vaikas.Mylėsime tave amžinai.
Tėtis baigė.
Pamenu, monitoriuje nutilo visi garsai.
Staiga supuolė būrys gydytojų.
"Nebegalime delsti.Jam būtina skubi operacija."
Mums pasakė, kad jam - įgimta širdies yda.
Jo širdelėje buvo dvi skylės.
Tuo metu niekaip negalėjau suvokti,kas vyksta.
Ką jūs čia kalbate?
Taip.
Kai pamačiau jį pirmą kartą po operacijos,
puoliau į ašaras,nes jis nebuvo panašus į mano vaiką.
Jis buvo panašus į negyvą lėlę.
Tą akimirką supratau,kad saugosiu ir ginsiu jį visą gyvenimą.
Niekada jo neapleisiu.
Atsiprašau.
Pirmosios operacijos metusumažinome obstrukciją
širdies viduje priešais plautinį vožtuvą.
Tačiau prie vožtuvo obstrukcija išlieka.
Gerutis, mano gerutis.
Gali verkti. Tėtis su tavim.
Pirmus trejus metusbuvo neapsakomai sunku.
Štai mano mažylio aparatas.
Prijungiu jį kasnakt dešimčiai valandų.
Trejus metus mano sūnų namuosekasdien prižiūrėjo slaugės.
Du kartus savaitėje -fizioterapijos procedūros.
Jis buvo gydomas aštuoniųar devynių rūšių vaistais.
Atvažiavome. Tuoj būsime pas gydytoją.
Maždaug pusantrų metų
mes kiekvieną mėnesį vykdavomepas tris gydytojus.
-Tėti!-Viskas gerai.
Tai buvo labai ilgasir sudėtingas procesas,
nes tuo metu aš neturėjau mašinos.
Duok rankytę.
Važinėjome taksi, autobusais ir panašiai.
Kartais tekdavo vykti net į Vašingtoną.
Man reikėdavo išvažiuoti šeštą ryto,
kad laiku pasirodytume pas gydytoją.
Buvo sunki naktis.
Šiandien teko atsiprašyti iš darbo.Kad pasirūpinčiau RJ.
Pamenu, kartą jis truputį peršaloir susirgo.
Jis neteko beveik kilogramo svorio.
Užtrukome metus,kol tą kilogramą prisiauginome.
Trisdešimt šeši ir šešios. Viskas gerai.Pamiegok, gerai?
Neliūdėk.
Pirmą kartą tapau tėvu.
Vaikščiojome iš ligoninės į ligoninę.Apžiūros, patikros.
-Štai. Šaunuolis.-Jauti?
-Viskas, tėti.-Beveik.
Beveik.
Koks didelis burbulas.
Matai širdelę? Gerai.
Man teko dirbti viršvalandžius.
Viršininkas išleisdavo tada,kai man reikėdavo.
Bet algos už tas dienas negaudavau.
Buvau sukaupęs šiek tiek atostogų.Išnaudojau ir jas.
Važiuoju į darbą.
Į naktinę pamainą.
Nuo vienuoliktos vakaroiki septintos ryto.
Nuo aštuntos rytoiki dviejų būnu mokykloje.
Po trijų valandų pasiimu sūnų iš auklės
ir užsiimu su juo.
Praėję metai buvo labai sunkūs.
Tenka suktis,
nes reikia mokėti nuomą,susimokėti už elektrą ir už mašiną.
Pernai tris kartusiš manęs buvo atsiėmę mašiną.
Stresas po streso.
Mano sūnus niekada to nematė.Ir nieko nejautė.
Nes kasryt, kai jis pabunda,jo tėtis būna šalia.
Mes žaidžiame ir juokaujame.
Atiduodu jam viską, ką galiu.
Kur RJ?
Einu ieškot.
Čia nėra. Kur jis galėtų būti?
Kur jis? Štai kur tu.
-Dabar tau...-Paleisk!
Jis manyje sukelia... Nežinau, kas tai.
Aš dirbu 12 valandų. Pavargstu.
Kai tik įžengiu pro duris,jis mane apkabina.
Aš tave labai myliu.
Visos bėdos lieka už durų.
Tėtis išėjo. Tėtis grįžo. Dabar žaidžiam.
Tėtis grįžo. Ką darysime?
-Eisime į lauką.-Gerai.
Negalėčiau tikėtis geresnio partnerioir tėvo savo sūnui.
Mudu nevedę.
ŠANTAI VILJAMS
Ir niekada nebuvome vedę.Mudu - geriausi draugai.
Kaip bebūtų keista, mums neblogai sekasi.
Viskas gerai, sūnau?
Mūsų nuomone,nebūtina būti pora ar kurti šeimą,
kad būtume gerais tėvais.
Nori žaisti futbolą? Taip.
Su manim ir RJ? Taip.Na, ne. Tu nežaisi...
Mano draugės man sako,
kad man pavydi.
Ir mane tai džiugina.
-Stumk.-Atsistosiu. Gerai.
Dabar...
Kaip matote,jis stiprus ir neketina pasiduoti.
Jis neapsimetinėja.Toks jau tas Robertas.
Kai Šantai pasakė, kad laukiasi,
supraskite, myliu tą moterįir laimėje, ir varge.
Bet kai ji pasakė, kad laukiasi,manyje kažkas pasikeitė.
Nežinau, kas tada nutiko.
Tikriausiai aš išsigandau.
Pasakiau jai, kad man nereikia sūnaus.
MAŽOSE ŠIRDELĖSE - DIDELĖS VILTYSVILTIS... PAGALBA... IŠGIJIMAS
Nustojau su ja kalbėtis.
Gal du mėnesius negrįžau pas ją.
O buvome įpratę kalbėtis kasdien.
Iš pradžių jis nė kiek nesidžiaugė.
Bet po to viskas pasikeitė į gera.
Turėjau anksčiau atsiprašyti.
Aš jai pasakiau: "Jei galėsi man atleisti
ir suteikti antrą šansą,niekada to nepasigailėsi."
-Mes su tėčiu einame į lauką.-Gerai.
-Myliu tave, mamyte.-Ir aš tave. Bėk.
Manau, žmonės gali pasikeisti.
Žinau, kad žmonės gali pasikeisti,turiu puikų pavyzdį.
Mačiau tai savo akimis.
Ji pasakė, kad aš išperku kaltę.
Ji pasakė: "Tu išperki kaltęuž tuos du mėnesius, kai buvai pabėgęs."
Bet man atrodo,kad aš niekada jos neišpirksiu.
Palaukit truputį.
Pasiruošiam ir gaudom.
Man žmonės sako,kad esu nuostabus tėtis.
Bet jie nežino,kad aš nenorėjau savo vaiko.
Jūs matote tai, ką matote.Kad rūpinuosi savo vaiku.
Kad visuomet esu su juo.
Bet aš žinau savo klaidas ir kaltę.
Man tai... Tai yra tobulėjimo kelias.
Mano tėtis nemokėjo skaityti ir rašyti.Bet visuomet buvo šalia, kai man reikėjo.
Niekada nebėgo nuo atsakomybėsir pareigų.
Jis man yra pavyzdys.Nes, kaip sakiau, jis nieko neturėjo.
Bet atidavė man visą širdį.
Man jis yra ypatingas.Jis - mano didvyris.
Geriausias žmogus pasaulyje.
Man jis yra viskas.
Ką tu?
Vieną dieną sūnus man pasakė,kad nori būti toks, kaip aš.
Pažiūrėjau jam į akis ir rimtai pasakiau:"Tu nebūsi toks, kaip aš.
Nenoriu, kad tu būtum toks, kaip aš.
Darau viską, kad taptum geresniu už mane."
-Valio! Su gimtadieniu, sūnau.-Ačiū, tėti.
Mano sūnus -labai protingas ir energingas.
Tikiu, kad jis gyvens ilgai ir laimingai.
Norėčiau sulaukti tos dienos,kai mano sūnus sukurs šeimą.
Ir pamatyti, koks jis bus žmogus.
-Tėti.-Ką, RJ?
Myliu tave visa savo suremontuota širdim.
Tikrai? Ačiū.
-Ak, Dieve.-Tėti?
-Viskas gerai?-Taip, apsiverkiau. Vaje.
-Pabaik sakinį.-Gerai.
Tėvas yra...
Pasakysiu, ką man tai reiškia,kas man yra mano tėvas.
Man tėvas yra mano gyvenimo vedlys.
Mano tėtis turėjo labai griežtusmoralinius įsitikinimus,
kas yra gerai, o kas - blogai.
Jis buvo geras tėtis. Griežtas, bet geras.
Man būtų sunku apibūdinti savo tėtį.
Jis nedalijo patarimų.
Jis negamino maistoir neužsiėmė su mumis namų ruoša.
Nes visą dieną būdavo darbe.
Tačiau savaitgaliais tėtis sužibėdavo.
Jis yra geras žmogus.
Ne, jis nėra miręs.Tiesiog mane užplūdo emocijos.
Aš, kaip dauguma emigrantų vaikų,užaugau šeimoje,
kur pagrindinis principas, apibūdinantismūsų kartą, buvo pasiaukojimas.
Mano tėtis daug dirbo.
Ir... keista, aš irgi daug dirbu.
-Geros dienos.-Iki.
Praėjus parai po dukters gimimo,palikau žmoną vieną
ir išlėkiau į televizijos laidą.
Net ir dabar, kalbėdamas apie tai,jaučiuosi kaltas.
Kai dabar pagalvoju,elgiausi senamadiškai.
Turiu surengti šou Rokfelerio centre.
Didžiulį šou žmonėms.
Kažkokiu būdu,
nežinau, sąmoningai ar ne,
aš tapau tėčiu iš televizijos.
Man gimė vaikas.Turiu bėgti. Laikas į darbą.
Manyje užprogramuota, kad reikia dirbti.
Būti tėčiu - irgi darbas.Žinau, kad taip galvoti yra senamadiška.
Manau, ir šiais laikaisdaugelis tebegalvoja, kad tėvo darbas -
užkariauti gyvenimą,
nušauti mamutą ir aprūpinti šeimą.
Bet tavo vaikui tavęs reikia čia.
Gali būti, kad žmogui iš tikrųjųreikia dirbti 75 val. per savaitę.
Galbūt šeimai taip yra geriausia.
Jei šeimoje egzistuoja toks susitarimas,viskas tvarkoje.
Bet tai neturi tapti atsakomybės vengimu.
TIAGO KEROSASRIO DE ŽANEIRAS, BRAZILIJA
Labas rytas.
Brazilijoje mums, berniukams,
sunku išmokti būti tėvu.
Mūsų visuomenėje gaji tokia nuostata:
"Tai - mamos darbas.Tėtis viską padarys ne taip."
Dar vieną kąsnelį.
Didelį.
Blogai, kai toks požiūrisįsitvirtina tavo mintyse,
nes tada iš tiesų imi galvoti,kad tu to nesugebėsi.
Tėti, aš noriu tau padėti.
Tu ir padedi.
Žinoma, man tenka derinti tėvystę
su darbu.
Todėl aš geriu daug kavos.
Na...
Ačiū, sūnau.
Labai skanu.Tu moki gaminti skanią kavą.
Kai tapau tėčiu, labai pasikeičiau.
ANI KEROS
Paprastai motinystė keičia moteris.
Viso nėštumo ir gimdymo metujis nuolatos buvo su manim.
Taigi, jis patyrė tuos pačius pokyčius,kaip ir aš.
Tie pokyčiaiakivaizdžiai atsispindi jo veide.
Man buvo sudėtinga,nes tapau tėvu, pats neturėdamas tėvo.
Tada supratau, kad nežinau, ką daryti.
Neturėjau nė mažiausio supratimo.
Ėmiau skaityti viskąapie vaikus ir tėvystę.
Bet kai jau imi kažką suprastiapie vaiko auginimą,
tau reikia grįžti į darbą.
Tai nutraukiaiki tol susikurtą emocinį ryšį.
Keista, kad tėvams suteikiamostik penkios dienos tėvystės atostogų.
Kodėl reikalingos tėvystės atostogos?
Ne tik todėl,kad išmoktume auginti vaiką,
bet kad galėtume pasirūpintiką tik pagimdžiusia mama.
Tuo metu mamai išties reikalingavisokeriopa pagalba.
Tikra tiesa,kad kūdikiui labiau reikia mamos,
ypač - pirmaisiais trimis mėnesiais.
Bet kas pasirūpins mama?
Kas jai padės atsigauti po gimdymo?
Kaip jis gali padėti mamai,kai po penkių dienų tėvystės atostogų
jam reikia grįžti į darbąir uždirbti šeimai pinigus?
Čionai.
Patrauk rankytę, sūnau.
Čionai! Dantė lips pirmas.
Aš esu mechanikos inžinierius.
Dirbu nuo aštuonių ryto iki penkių vakaro.
Į mokyklą, bičiuliai?
Taip!
Kiti tėčiai taip negalvoja, kaip aš.
Žmonės dažnai man sako,kad vaikų tėvas man labai padeda.
"Oho, tavo vyras - puikus tėtis,jis tau labai padeda."
Ne. Jis man nepadeda.
Man padeda kaimynė,kuri juos prižiūri kelias minutes,
kol aš padžiaunu skalbinius.
Ji man padeda.
Tėvas nepadeda.
Jis kartu kuria. Jis rūpinasi vaikais.
Nurimk. Paleisk Majos ranką.
Nurimk ir kvėpuok.
Nuo pat pirmos dienos, kai tapau tėčiu,supratau vieną dalyką:
privalau išmoktipasitikėti savo instinktais.
Mes žinome, ką daryti.
Jis sugalvojo, kaip išreikšti save.
Vienas, du, trys.
Jis su savo dviem draugaissukūrė tinklalaidę.
Malonu...
Nors ir neturėjome atsidavusių tėčių,
vis dėlto galime duoti meilę savo vaikams.
Mano taktika yra tokia:
"Jei nesusitvarkysi žaislų,aš juos išmesiu!"
Štai kur problema:
tu nori, kad dukra klausytų tavo nurodymų,
bet nieko jai nepaaiškini.
Be to, ją tai gąsdina.
Supranti?
Taip, suprantu.
Smagu, kad šis judėjimasįgauna pagreitį Brazilijoje.
Gimus pirmajam sūnui,ėmiau rašyti tinklaraštį
apie tai, ką pirmaisiais metaisteko patirti auginant vaikus.
Mano tinklaraštyje pasirodė įrašas...
"Turbūt atėjo laikas susipažinti."
Nesupratau, ką tai turėjo reikšti.
Pasakiau apie tai Ani.
Ji apsidžiaugė: "Dieve mano.Tai - tavo tėvas. Jis surado tave."
Mes nesimatėme 18 metų.
Galima sakyti,visą gyvenimą gyvenau be tėvo.
Toks jausmas, kad pradėjau rašytitinklaraštį tik tam, kad sutikčiau tėvą
ir atversčiau naują gyvenimo puslapį.
Jis drebėjo ir verkė.
Jis apsikabino mano sūnų. Mes apsiverkėme.
Taip smagu,kad mano berniukai turi senelį.
Tai... Dieve, kokia laimė. Labai smagu.
Tikra Dievo dovana.
Galite sau manyti,kad aš tai išgalvojau, bet taip nėra.
Važiuodamas čia greitkeliu
junginėjau radijo stotisir išgirdau dainuojant Harį Čeipinsą:
Katytė lopšyjeIr sidabrinis aukštelis
Daina apie tėtį,kuris neturi laiko savo sūnui.
Manau, visi tėčiai apie tai galvoja.
Mes visi savęs klausiame:"Ar skiriu pakankamai laiko savo vaikui?"
Kartais pagalvoju: "Ar savo vaikui skiriudaugiau laiko, palyginti su savo tėčiu?
Gal pernelyg kišuosi į vaiko gyvenimą?"
Visa tai labai sudėtinga.
Manau, kiekvienoje kartoje
tėvo vaidmuo keičiasi.
Mudu su žmona nuo pat pradžiųbuvome tarsi viena komanda
ir viską darėme kartu.
Keitėme sauskelnes,sterilizavome buteliukus ir panašiai.
Na, viską darėme kartu.
Ačiū Dievui, kad galėjau būti kartu.
Turiu draugų, kurie sako:
"Na, pirmaisiais metaismums nieko nereikia daryti.
Kai vaikai truputėlį prakunta,tada jau galime prisijungti ir mes.
Bet iš pradžių tai - tik moters darbas."
Ir tai yra absoliuti netiesa.
Tau gerai sekasi.
Ačiū, širdele. Tėtis labai stengiasi.
Gal aš persistengiu? Gal nevyriškaielgiuosi, sėdėdamas namie su vaikais?
Bet man patinkakeisti savo vaikams sauskelnes.
Parodyk, kokia tu stipri. Ji ropoja.
Aš esu naujai išrasto tėčio pavyzdys.
Kasdien vežu vaikus į mokyklą.
Vaikštau į tėvų susirinkimus. Ir šiaip...
Dalyvauju visur. Jaučiuosi taip,lyg pats eičiau į mokyklą.
Jei mano tėtis būtų atėjęs į mokykląvidury dienos, ir aš jį būčiau pamatęs,
būčiau pridėjęs į kelnes.
Nes tai galėjo reikšti tik viena: arbakas nors mirė, arba aš kažką padariau.
Nesakau, kad tada buvo geriau.
Nesu iš tų, kurie kartoja,kad anais laikais buvo geriau.
Tačiau tėvo vaidmuo nuolat keičiasi.
ŠUIČIS SAKUMATOKIJAS, JAPONIJA
Anksčiau girdavausi,kad išdirbu 150 valandų viršvalandžių.
Tai atrodė normalu.
Nedirbantis žmogusatsiduria visuomenės užribyje.
Man buvo nustatyta autoimuninė liga.
Jaučiau nuolatinį skausmą.
Nebegalėjau eiti į darbą.
Paprastai manoma,kad gaminti pusryčius - mamos pareiga.
Nedažnai išvysirytais virtuvėje besisukiojantį vyrą.
Mūsų namuose gaminu aš -tai pas mus įprasta.
Ei, labas rytas.
Labas rytas.
Padėk mamos telefoną.Padėk į vietą knygą.
Padėk į vietą knygą.
Knygą! Padėk į vietą knygą.
Šitaip negalima elgtis su knygomis.
Padėk į vietą.
-Tėti.-Ką?
Žiūrėk.
Kas yra?
Ten.
Valgyk, Ju.
Kai prieš 20 metų teko mesti darbą,
pasiūliau žmonai skirtis.
Dėl ligos
jai teko nuolatos manimi rūpintis.
Aš negalėjau susitaikyti su šia mintimi.
Net galvojau apie savižudybę.
Tiksliai pamenu žmonos žodžius:
"Prašau, gyvenk dėl manęs."
Ruoškis!
Matau, džiaugiesi,
bet nori, nuliūdinsiu tave?
Ne!
Apsivilkai atvirkščiai marškinėlius.
Žmona pasakė: "Aš dirbsiu...
O tu būk namie."
Aš tapau...
Namų šeimininku.
Ką gi, pirmyn.
Kodėl nusidažiau plaukus?
Priežastis - labai paprasta.
Japonijoje nepamatysite verslininko
su išbalintais plaukais.
Jei dažaisi plaukus, negali eiti į darbą.
Štai kodėl nusidažiau baltai plaukus.
Kai pasirodžiau žmonai, ji pasakė:
"O, tau labai tinka. Tikrai."
Ilgai gydžiausi...
Gydytojas pasakė:"Liga atsitraukė. Kokių turi planų?"
Pirmas į galvą šovęs klausimas buvo...
"Ar aš galiu turėti vaikų?"
Mano žmona tvirtai pasakė:
"Mes neturėsime vaikų, mums jų nereikia."
Žmoną teko įtikinėti dvejus metus.
Vyras negali pastoti,pagimdyti ir maitinti krūtimi.
Visa kita jis gali.
Išgirdusi tai,žmona pagaliau nusileido ir tarė:
"Gerai, aš pagimdysiu tau vaiką."
Šiandien atvykau į Akihabaros rajoną.Čia vyks
"Slaptos namų šeimininkųir jų draugų organizacijos" susitikimas.
Noriu pasikalbėti apie įvairiusnamų ūkio klausimus.
Tiesą sakant, mūsų organizacijanėra slapta. Ji - atvira visiems.
Bet jei Japonijoje sakai "slapta",tai patraukia dėmesį.
Kaimynas sakė,kad jiems suteikė mokamas atostogas.
Manau, kad žmonės pagaliauapie mus išgirdo.
Namų šeimininkų - mažuma.
Tačiau požiūris pamažu keičiasi...
Neverta kankintis dėl to, kad esi kitoks.
Kai nusprendžiau sėdėti namieir rūpintis vaiku,
jaučiausi nevykėliu.
Beveik niekada nesišypsojau.
Buvau kitoks.
Nuolatos paniuręs.
Štai toks.
Aš pasikeičiau.
Tapau laimingas.
Tapęs tėvu
pirmąkart verkiau iš džiaugsmo.
Esu jam dėkingas už tai, kad jis gimė.
Labai dėkingas... patikėkit.
PACIENTĖ: ŠERIL HOVARD
-Klausau.-Mielasis?
-Labas, brangioji.-Sveikutis. Kaip sekas?
-Puikiai.-Smagu girdėt.
Gera girdėt tavo balsą.Ką sakė gydytojas?
Na, buvau pas gydytoją.
Ir... Mes turėsime dvynukus, mielasis.
Dieve mano.
Neįtikėtina.
Kai Šeril laukėsi dvynių,man teko dar labiau stengtis.
-Viskas.-Kas viskas?
Dvi mergaitės.
Abi - sveikutėlės.
-Kaip Šeril?-Viskas gerai.
-Dvi sesytės.-Turėsi dvi sesytes.
-Turėsi dvi sesytes.-Girdi, Brais?
Eime pažiūrėti sesyčių.
Tikrai ėmiau daugiau gamintiir pasidariau rūpestingesnis.
Pūsk.
Nuoširdžiai rūpinausi Šeril.
Pamenu, tada pagalvojau:
"Oho. Galima sakyti,kad iki šiol gyvenau atsipūtęs."
Pirmą kartą jaučiuosi tikru vyru.
Tikrai jaučiu,kad šeimoje atlieku vyro pareigą.
-Duosi tėčiui bučkį?-Nagi, pabučiuok tėtį.
Būti kūdikių tėčiu yra nuostabu.Tai suteikia labai daug džiaugsmo.
Ūgtelėję vaikai kelia daug šurmulio,
šiek tiek vargina.
Bet maždaug iki 12 metų - pasaka.
-Nenori filmuotis?-Man nedrąsu.
Nuostabiausias laikas.
Lyg stebuklingu būduatsidurtum savo vaikystėje.
Apsikabinimai, knygos, knygų skaitymas,pagalba ruošiant namų darbus, spalvinimas.
Važiuojam atostogų.Noriu į disneilendą.
Fantastika. Nuostabu.
O tada prasideda.
-Na, ir kas? Man tas pats!-Nekenčiu tavęs!
Nusibodo!
Mama, tu griauni mano gyvenimą!
Paauglystės metai atneša daug įtampos.
Nagi.
Emocijos liejasi per kraštus.
Galėtum tapti puikia aktore, Samer.
Pati nežinau, ar verkiu, ar juokiuosi.
Mano dukrą ištiko pykčio priepuolis,
nes atėmiau iš jos telefoną.
Atiduok!
Atiduok telefoną!
Pripažinkime, tobulų tėvų nebūna.
KIRANO DEIVIDSONO TINKLARAŠTIS
-Koja ant stabdžio.-Taip, koja ant stabdžio. Aišku.
Toliau nuo medžio.
Atsargiai. Ponia su šuniuku.
Lėčiau. Posūkis.
Ak. Tu nieko neišmanai.
Gyveni ir mokaisi.Čia jokie kursai nepadės.
Meilė ir tam tikros ribos.
Aš juos myliu, tačiau kartaistenka juos pastatyti į vietą.
Kai mūsų dukra dar buvo visai mažytė,aš pasakiau žmonai:
"Žinok, kad ir ką bedarytume,kai ji kada nors nueis pas psichologą,
ji būtinai mumis pasiskųs."
-Morgan pavėlavo į autobusą.-Dieve mano. Ką tu darai?
-Todėl tėtis ją veža į mokyklą.-Liaukis.
Nuvesiu ją į mokyklą - bus smagu.
-Niekur tu manęs nevesi. Liaukis.-Viską nufilmuosiu.
Tik nereikia.
Ir parodysiu savo sekėjams.
-Ne. Tu neturi sekėjų.-Kaip tai neturiu?
Melagis.
-Palydėsiu tave, mergyt.-Nebandyk.
Myliu tave.
Iki.
Gyvenimas - nuostabus.
Aš jiems suteikiu daug laisvės,
nors tikrai galvojau,
kad būsiu labai įtarusarba globėjiškas kaip tigras.
Na, gerai, ne kaip tigras -kaip barsukas. Vis viena gyvūnas.
Gyvenime nesu nubaudęs savo vaikų.
Nors jiems taip neatrodo.
Jie sako: "Tu man labai griežtas."
Tada aš klausiu:"Ar kada esu tau skyręs namų areštą?"
"Ne."
"Ar kada norską nors esu iš tavęs atėmęs?"
"Ne."
Jie nė nepajuto,kada nustojau juos prižiūrėti.
"Pasakysiu, kodėl. Todėl, kad aštaip pasakiau, ir kad čia - mano namai."
Pamenu, tai išgirdęs galvodavau:"Na, tu ir šūdžius, tėti."
O dabar aš tą patį sakau savo sūnui.
Mūsų šeimoje buvo toks "tiesos ratas."
Tai reiškia, kad gali sakyti viską,ir nebūsi nubaustas.
Vaikai labai prie to priprato
ir viską pasisakydavo.
Kai Vilouvui sukako 15 metų,
aš ėmiau vengti tiesos rato.
Ne, tėti. Aš nenoriu kalbėti apie...
Ne. Aš rimtai.
-Tavo kūnas keičiasi.-Baik, tėti. Dieve mano.
-Tavo kūnas keičiasi.-Patylėk, tėti.
Noriu, kad tu su manim kalbėtumeis.
Aš ir kalbuosi.Bet dabar nenoriu kalbėtis.
-Tau ims rūpėti lytinis gyvenimas.-Dieve mano. Baik, tėti.
-Jei tu...-Mama man davė knygą,
kurioje viskas paaiškinta.
-Na, tik norėjau pasakyti.-Man nepatiko.
-Žinau, tėti. Dieve mano.-Gali pasikalbėti...
-Gali apie tai pasikalbėti su manim.-Patylėk, prašau.
Tik tapę tėvais, mudu su Džeida
draugiškai nusprendėme,kad nebūsime visažiniai.
Jei vaikams sakai "aš nežinau",
daug lengviau užmegzti su jais santykius,
nes jie žino, kad ir tu ne viską žinai.
Mums nebūdavo gėda savo vaikams sakyti:
"Sunkus klausimas. Padėk man.
Kaip manai, ką reikėtų daryti,
kad taptum geriausia savo versija?
Padėk man. Aš nežinau."
Pradedi suvokti, kad būti tėčiu reiškiavykdyti savo pareigas.
Suprantat? Ir vykdyti jas gerai,kad ir kaip sunku bebūtų.
Net jei ir nelabai sekasi.
Visa širdimi prisidėti prie vaikų auginimo
ir padėti, kuo gali.
ROBAS IR RYSAS ŠIERAIDARNSTAUNAS, MERILANDAS
Jau greitai.
Gerai. Pasiruošęs?Palauk. Patikrinsiu sausainius.
Sudeginau sausainius?
Nedėk tiek daug cukraus į kavą.
Gerai. Manau, gana.
Gal jau kelsies?
Miegojai 14 valandų.
-Kaip tu?-Nelįsk į sesers kambarį.
Ji miegojo 14 valandų.
Dieve mano.
Jei galėtų, miegotų visą parą.
Pažadėjau jai patroškinti dešrelių.
ROBAS ŠIERAS
Jau šešerių metų žinojau,kad noriu būti tėvu.
Nemeluoju.
Nori sausainių ir troškintų dešrelių?
Tėtis tau pagamins, nori?
Pati pasigaminsi?
Oho. Nustebinai.
Palauk. Įpilsiu truputį daugiau pieno.
Kartą į mane kreipėsi lesbiečių porair paprašė tapti donoru.
Aš atsakiau: "Gerai. Jei sutiksiu...
RYSAS ŠIERAS
...ar galėsiu bendrauti su vaiku?"
Jos atsakė:"Tu neturėsi su juo jokio ryšio."
Aš iškart atsisakiau.
Jei žinočiau, kad kažkur yra mano vaikas,
būtinai norėčiau dalyvauti jo gyvenime.
Tada ir supratau, kad noriu būti tėvu.
Nusprendėme tapti įtėviais. Įsivaikinti.
Pamenu, mūsų klausė,
kiek norėtume turėti vaikų,tada galvojau apie vieną.
Galbūt du, mes kalbėjome apie tai.
Nenorėjome išskirti brolių ar seserų.
Per mažiau nei pusmetįmūsų namuose atsirado keturi vaikai.
Trys berniukai ir mergaitė.
Taip mūsų šeima padidėjo iki šešių asmenų.
Trims iš jų tebereikėjo sauskelnių.
Visi sakė, kad mums pasimaišė protas.Nuvažiavo stogas.
Na, jei atvirai, buvo nelengva
susitaikyti su situacija ir viską išmokti.
Makajau Deivisai, palik ramybėje seserį.Tegul ji žaidžia. Aš nejuokauju.
Jei neleisi žaisti seseriai,
ir pats nežaisi.
Gali rinktis. Girdi? Ei.
-Viskas priklauso nuo tavęs.-Velnias.
Jei leisi žaisti sesei, puiku.
Jei ne, ir tu nežaisi visą dieną.
Niekas nedavė instrukcijų,kaip auginti vaikus. Ir mes darome klaidų.
Reikia sudėlioti prioritetus.
Jis negražiai su manim elgiasi.
Nemanau, kad jis...
Tavo brolis galvoja, kad tau per ankstidraugauti su berniukais.
Nebent su tokiu, kuriam reikia tik sekso.
-Ką?-Aha, sekso.
O ne normalaus draugo.
-Ką?-Apie ką tu kalbi?
-Kokio...-Ką?
Verčiau rūpinkitės namų darbais,
o ne draugais ar draugėmis.
Man neuždavė namų darbų.
Gerai, Amaja. Paskubėk.
Aukis batus, širdele.
Vieną dieną Rysas grįžo iš darbo -mes abu dirbome,
o vaikai lankė darželįir popamokinės veiklos centrą -
ir pasakė: "Norėčiau būti namieir prižiūrėti vaikus."
Aš sutikau.
Aš pasakiau: "Reikės peržiūrėti biudžetą.
Nes parnešdavome į namus dvi algas.
Bet mes susitvarkysime."
Tuo metu dirbau dviejuose darbuose,bet pasikeitimas manęs negąsdino.
Tėtis gali namuose prižiūrėti vaikus.Tai nereiškia, kad jis - nevykėlis.
Jaučiau, kad noriu būti namuoseir rūpintis mūsų vaikais.
Mūsų dažnai klausia:"Kuris iš jūsų yra mama, o kuris - tėtis?"
Patikėkit, žmonės dažnai to klausia.
Turiu jiems priminti,kad abu esame tėčiai
ir bendrai dalijamės rūpesčiais.
Taip turėtų elgtis visi tėvai.
Netrukus grįšiu.
-Myliu tave.-Ate. Myliu tave.
-Noriu išmaniojo laikrodžio.-Aš tau nepirksiu išmaniojo laikrodžio.
-Kodėl?-Tu nė savo telefono nesaugai.
Gal juokauji?
-Tada noriu drono.-Drono irgi nepirksiu.
-Ei, atsargiai.-Matau.
Elnio patelė. Ir jauniklis.
Ačiū, kad atkreipei mano dėmesį.
Aukitės botus. Eisime į aptvarą.
Kaip jūs? Džiaugiatės svečiais?
Visą dieną.
Visą dieną tavęs nemačiau.
Mano mama buvo ištekėjusi šešis kartus.
Šešiose santuokose gimė dešimt vaikų.
Pamenu, mano tėvas
nuo mažų dienųgesino man į koją cigaretes,
taip neva mane auklėdamas.
Dar neturėdamas 18-os metų, tapau benamiu.
Buvo sunku.
Šiais metais man sukaks 53-eji.
Aš niekada to neužmiršiu.
Mano vaikų praeitisirgi nebuvo rožėmis klota.
Iššūkiai ir sunkumai
yra tokie dalykai, kurių nepasirinksi.
Pavyzdžiui, Makajui buvo nustatytasvaisiaus alkoholinis sindromas,
ir niekas negalėjo garantuoti,kad jis kada nors kalbės.
Makajau, suplėšysi kelnes. Liaukis.
Bet aš manau,kad niekada nesakyk niekada,
gal paprasčiausiai niekas nerado laikojo paskatinti...
Ne, aš tavęs nenešiu.
...ir pamokyti.
Gerai.
Vieną dieną grįžau iš darbo
ir radau Rysą beskaitantį apie vaikussu vaisiaus alkoholiniu sindromu.
Jis perskaitė apie mergaitę,kurios tėvai nusipirko fermą,
ir kaip tai ją pakeitė.
Aš aiktelėjau: "Dieve mano.Kaip manai, ką mums daryti?"
Jis atsakė:"Štai penkios parduodamos fermos."
Taip mes nusipirkome fermą.
Kur jo ėdalo indas? Jis...
Ką? Kur?
Amaja, žiūrėk, štai jie.
Fermoje Makajus jaučiasi saugus.
Mudu su Makajumgalvojam nusipirkti lamą arba...
-Taip. Aš pats pasakysiu.-Lamą ar alpaką?
-Lamą.-Lamą.
-Galvojame nusipirkti lamą.-Alpakos spjaudosi.
Reikia aukščiau pašokti.
Nepalietei kojų pirštų.
Paliečiau. Žiūrėk.
Pašokusi į viršų turi juos paliesti.
Sakyčiau, visi mūsų vaikaituri emocinių problemų,
kurias jiems tenka įveikti.
Niekada nepamiršiu, kaip kartąRysas pasakė: "Turime problemą."
Jis pasakė, kad Amajos kambaryjerado daug maisto.
Aš atsakiau: "Ji kaupia atsargas."
Amajai teko badauti ir dabar ji baiminasi,
kad neturės ko valgyti.
Neįlipk į balą, vaike.
Mano sūnų Greisoną,kuriam dabar 11 metų,
pagimdė 12-kos metų mama.
Kai jis patekoį vaikų apsaugos tarnybos rankas,
jam buvo išsiliejęs į smegenis kraujasir nustatytas sukrėsto kūdikio sindromas.
Būdama 14-kos metų,ji jau laukėsi antro vaiko.
Taip gimė mano sūnus Tristanas.
Ak, nedaryk to, Tristanai.
Jis atliks atbulinį salto.
Beveik pavyko.
Jie yra sužaloti.
Jie nežino, ką su tuo daryti,
ir kaip tai pakeisti.
Tam ir reikalingas tėtis.
Tu privalai jiems padėti.
Tau ūsai pradėjo augti.
Sakiau, kad man auga ūsai!
-Ir man.-Kas tai?
-Atrodo, spuogas.-Ne, ūsų plaukelis.
Ne, spuogas. Tikrai spuogas.
-Ne.-Spuogas.
-Taip!-Ne spuogas.
-Nesimuškit.-Dink man iš akių.
Tai - ne spuogas.
Aš laimėjau aukso puodą.
Aš tikrai laimėjau aukso puodą.
Aš tapau tėčiu.
Pirmyn!
Nieko gyvenime nenorėjau labiau,kaip vesti ir turėti šeimą.
Mano vaikystė nebuvo tobula,
kokią aš įsivaizdavau.
Todėl norėjau,kad mano vaikai turėtų tobulą vaikystę.
Manau, vaikams gerai tada,kai žino, kad yra mylimi.
Kai jaučiasi saugūs.
Ir kai turi sektiną pavyzdį.
Jei tavo vaikai gyvena tokioje aplinkoje,
vadinasi, tu padarei viską,kas tavo jėgoms.
Na, žinoma...
Mes visi galvojame,kad galime padaryti daugiau.
Bet niekas negali nusvertišių trijų esminių dalykų:
meilės, saugumo ir sektino pavyzdžio.
Nagi.
Puikus smūgis.
Pastačiau tave į vietą.
Tėti.
Mano laimėjimas - didesnis.
Pamenu, tėtis labai daug dirbo,
tačiau mūsų šeimojeprioritetai buvo labai aiškūs.
Taip, tėtis iš tiesų daug dirbo.
Bet mes, vaikai,leisdavome laiką filmavimo aikštelėje.
Yra viena nuotrauka,kurioje tėtis atidžiai žiūri į kamerą.
Jam ant kelių sėdi Džosi,šalia stovi Peidžė
ir aš, apkabinęs ranka jam kaklą.
Jei norėdavau pasikalbėti su tėčiu,jis visuomet mane išklausydavo.
Čia - mudviejų su tėčiu nuotrauka.
Kažką prisimenu.
Matei nuotrauką, kur tėtis man padedasu mašinomis filmui "Grand Theft Auto"?
-Apie kurią nuotrauką kalbi?-Matai tą nuotrauką?
Šita nuotrauka - labai graži.
Tėti, kiek čia tau metų?
Tik 22-eji.
Ir tėtis, ir senelisbuvo nuostabūs tėčiai.
Dieve, į juos visada galėdavai atsiremti.
RENCAS HOVARDAS
Štai batai, su kuriais jis svajojotapti kino žvaigžde.
Kadangi jam tai nepavyko,
teko iš esmės pakeisti šeimos kursą.
Aš žavėjausi savo tėvu
ir labai norėjau būti panašus į jį.
Man patiko, kaip jis žengė per gyvenimą.
RENCAS HOVARDAS2013 M.
Taigi, seneli.
-Labas rytas.-Labas rytas.
Berniukas vardu Ronas Hovardas.Ronis, kaip mes jį tada vadinome,
filmavosi "Endžio Grifito šou."
Aš, jo tėvas,
kartu būdavau filmavimo aikštelėje.
Labai gerai prisimenu,kaip viskas vyko.
Nėra jokiųtėvo ir sūnaus bendravimo taisyklių.
Viskas labai paprasta.
Visi tėvai augina savo sūnusir dukras taip,
kaip jiems atrodo geriausia.
Mano manymu, tau reikėtų paimti 25 centusir už juos atidirbti.
Supranti, ką noriu pasakyti?
-Tikriausiai.-Gerai.
Aš neuždirbsiu 75 centų.
Ką gi.
Mes sėdėjome ratu aplink staląir skaitėme scenarijų,
tuo metu jūsų tėtis Ronisdar nemokėjo skaityti,
aš jį pavadavau ir skaičiau vietoje jo.
Kaip perskaitėme scenarijų,
priėjau prie prodiuserių,scenarijaus autoriaus bei režisieriaus
ir pasakiau: "Tai, kaip kalba Opis",
o Opis buvo personažas,kurį vaidino jūsų tėtis,
"tai, kaip jūs liepiate kalbėti Opiui -
taip pasipūtėliškai ir šmaikščiai -
galbūt atrodo juokinga,bet gali labai pakenkti
jo santykiams su tėvu.
Galbūt žiūrovams atrodys juokinga,
bet giliai širdyjejie pasipiktins tokiu vaiko elgesiu.
Jie ims jo nemėgti."
Ir pridūriau: "Turėtumėte kažką pakeisti,
kad Opis neatrodytų toks pasipūtęs."
Po kurio laiko prie manęs priėjo Endis.
Jis pasakė: "Rencai.
Mes pasitarėme dėl to, ką mums sakei."
Jis pasakė: "Tu - teisus."
Jis pasakė: "Pakeisime personažą,
kad jis neatrodytų toks grubusir pasipūtęs."
Jis pasakė: "Pabandysime sukurti tokį
Endžio ir Opio ryšį,
kokį su Roniu turite jūs."
Pamenu, kartą man išsidavei,jog labai bijojai,
kad nebūsi toks geras tėtis,koks buvo tavo tėvas.
Taip. Aš labai to bijojau.
Taip.
Jis buvo nuostabus.
Nemanau, kad aš toks buvau.
Būti geru tėčiu yra palaima,
kurios neįmanoma perduoti žodžiais.
O jis iš tiesų buvo geras tėtis.
1987 M.LONDONAS, ANGLIJA
Pradedi kvėpuoti lėtai.
Tada pereini prie...
Per daug prisikvėpavau bedemonstruodamas.Gal truputėlį persistengiau.
Man viskas gerai.Jūsų tėtis linkęs viską perdėti.
Ar galėtumėte...
Gydytojai pasakė,kad tai gali prasidėti bet kurią minutę.
Mamos pilvas ima stangrėtiir stumti kūdikį.
Supranti?
Kai tai vyksta, truputėlį skauda.
Todėl jai reikia susikaupti ir kvėpuoti.
Ar žinojai,jog tėtis labiausiai jaudinosi dėl to,
kad buvo įsitikinęs, jog jis niekada nebus
tokiu geru tėvu, kokiu buvo jo tėvas?
Jis labai dėl to jaudinosi,
nes norėjo būti panašus į senelį.
-Jis tikrai taip sakė?-Taip.
Čia man reikėtų jaudintis,kad nebūsiu tokiu geru...
Žiūriu į tėtį ir galvoju:
"Na, aš tikrai nesu toks geras žmogus,kaip jis."
Taip, aš tikrai dėl to jaudinuosi.
Manau, tu patekai į geras rankas.
Dabar mes jau žinome, ką daryti.
Anksčiau mes tik apsimetinėjome,kad žinome.
Manau, per pastaruosius metus
mes įsisavinome vaikų auginimo sistemąir susikūrėme savo programą.
Tu turi tris žavingas seseris.
Ir, na...
Tikiuosi, tau pas mus bus gerai.Noriu, kad tau būtų gerai.
Čia - jūsų broliukas.
Rydas. Galit ištarti "Rydas"?
Sveikutė.
Mano mergytė.
Taip. Štai taip.
Septinta savaitė.
Ji gerokai ūgtelėjo.
Išgeria nemažai pienuko.
Taip.
Ešlė pabunda naktį ir nusitraukia pieną,
o aš ją maitinu - man tai labai patinka.
Ji ką tik išgėrė pilną buteliuką.
Mudu labai gražiai sutariame.
Žiūrėkite. Žavinga akimirka.
Pasirąžyk.
Mano mergyte. Taip.
Taip.
O, taip.
Ji - nuostabi.
Esu įsitikinęs, kad ji mane gerai pažįsta.
Tai, kad ji neprisimins šios akimirkos,nereiškia, kad ji neišliks jos širdyje,
aš tikiuosi.
Kaip bebūtų,aš šią akimirką prisiminsiu visą gyvenimą.
Galiu užduoti tau klausimą,kuris neduoda man ramybės?
Aš nežinau atsakymo į jį.
Norėčiau, kad atsakytum man,
arba gali neatsakyti,tada aš jį pateiksiu žiūrovams.
Ar aš turiu nuspręsti, ar esu geras tėtis,
ar mano dukra turi nuspręsti,
ar aš esu geras ar blogas tėtis?
Ir...
Nežinojimas mane gąsdina.
Ar tai kvaila? Man labiausiairamybės neduoda šis klausimas:
"Koks yra mano, kaip tėčio, reitingas?"
Koks aš? Vertas dėmesio ar ne?
Važiuok.
Mink. Aš tave paleisiu.
Aš tave paleisiu.
Važiuok.
Važiuok. Valio!
Labai seniai skaičiauDipako Čopros knygą.
Joje buvo parašyta:"Bendrauk su savo vaikais taip,
lyg jie būtų siela ir tu būtum siela,
kurį laiką vedanti jassėkmės ir pilnatvės link.
Po to jos susiras savo kelią."
Suk vairą.
Vaikai nėra tavo nuosavybė.
Ir stojam.
Jiems tik reikia tavo pagalbos.
Puikumėlis. Tris kartus.
Vienas, du, trys.
Pirmyn.
Vaikai yra gyvenimo prasmė.
Tai neleidžia tau sustabarėti.Tai suteikia tau tikslą.
Dabar tai - mano tikslas. Tai...
Gimus Vinei aš netekau savo vardo.
Aš nebesu Džimis Felonas.Dabar aš esu Vinės tėtis.
Tikras tėvas turi padaryti viską,kad apgintų vaikus.
Nesvarbu, nuo ko.
Tikras tėvas stumteli vaikus už nugarosir priima smūgį į save.
Gyvenimas neturi būti tobulas,kad būtų nuostabus.
Pasistenkime, kad jis būtų nuostabus.Nenorėkime, kad šeima būtų tobula.
Pasistenkime, kad ji būtų nuostabi.
Taip sakydavo mano tėtis.
Vaikai labai greitai užauga.
Labai greitai.
Mėgaukitės, kol galite.
Mėgaukitės, sakau jums.
Mano manymu,nėra nieko nuostabesnio,
kaip stebėti savo augančius vaikus.
Kai sėdime prie stalo
ir šnekučiuojamės,
mane apima didžiulis džiaugsmas.
Manau, labai svarbu yra tai,kokį pavyzdį jie mato.
Gerai, mano mažyte. Važiuojam.
Kaip per gyvenimą eina jų tėvas.
Štai taip, mano gražuole.
Kokį pavyzdį tu rodai?
Ne visi gali stebėti visasar nors kelias vaikų varžybas.
Ne visi gali padėti savo vaikamsruošti namų darbus,
nes galbūtkai kas dirba trijuose darbuose.
Visuomenė turi pripažinti
tėvo svarbą.
Mes turime sukurti tokią visuomenę,
kurioje tėvams būtų sudarytosvisos sąlygos atlikti savo pareigą.
Nes tėvas suteikianuolatinį saugumo pojūtį
ir galimybę.
-Matai?-Taip.
Šaunu.
Sodininkas žino, kaip puoselėti sėklas
ir geru, ir blogu oru.
Sodininkas nenori, kad ta sėkla virstų
kažkuo kitu, nei jai skirta.
Sodininkas nenori,kad rožė virstų ąžuolu.
Geras sodininkas padeda sėklaitapti tuo, kuo ji nori,
o ne tuo, kuo nori sodininkas.
Taip. Mano gerutė.
Tėvas yra
kvalifikuotas sodininkas.
Esu kalbėjęs su šaunesniaisuž save žmonėmis.
Pati Skialfa ir Briusu Springstynu.
Kalbėjausi su Pati Skialfa, ir ji pasakė:
"Dieve mano. Kai sėdime prie stalo,Briusas pasako kokį juokelį,
o vaikai jam rėžia:"Na, tu ir molis, tėti."
Aš nusistebėjau: "Ką?
Jis juk Briusas Springstynas.
Na, mes galbūt...
Bet Briusas Springstynas?"
Ji atsakė:"Tai nieko nereiškia. Jis - tėtis."
Mano vaikai galvoja, kad esu nukvakęs.
Aš esu garsus.
Žinomas žmogus.
Jie labai klysta,taip apie mane galvodami.
Kai mano dukrai buvo aštuoneri,ji tik norėjo žiūrėti "Švytėjimą."
Aš...
"Iš pradžių - ne.
Vėliau - puikus pasirinkimas."
Štai kaip šiais laikais atrodo tėčiai.
Prieš jūsų akis - naujoviškas tėtis.
Aš nešioju kūdikį.
Tai - nauja mada.
Mes su žmona jų nė kiek nespaudžiame.
Jei mums kas nors nepatinka,
kartais įtempiame vadeles.
Įtempiame vadeles.
Vienos maloniausiųmūsų gyvenimo akimirkų
yra tos, kai laukiame, kol pakakos vaikas.
Jie pakakoja.
Mes džiaugiamės.
Jei savo telefono ekrane neturitesavo vaiko nuotraukos, man jūsų gaila.
Kad žinotumėt.
Aš esu komikas, man neblogai sekasi.
Mano sesuo yra labai sėkminga advokatė.
Noriu pasakyti,
kad vaikų mušimas sandalaisyra naudingas dalykas.
Žinau, kad taip neturėčiau sakyti.
Bet sakau taip, kaip yra.
Jie užauga ir tampa suaugusiais žmonėmis.
Jei jų nepažinočiau,jei jie būtų mano bendradarbiai,
sakyčiau: "O, koks geras vaikas."
Tai kažkas panašaus į programą"Užsiaugink sau draugą."
Ar turiu mėgstamą tėčio juokelį?
Man labai patinka šitas:"Aš kasu, tu kasi, jis, ji kasa.
Trumpas eilėraštis, bet labai gilus."
-Ačiū, kad sutikai dalyvauti.-Ačiū tau.
Pasirodžiau geriau už Vilą Smitą?
Tu buvai labai atviras.
Taip. Tikrai jaučiuosi išsidavęsir iškamantinėtas.
Puiku. Aš tik dirbau savo darbą.
Tėti, aš tave myliu.
Ir aš tave. Ačiū.
Koks dar ačiū? Aš nenorėjau čia dalyvauti.Apsiverkiau prieš kamerą.
Nežinau, už ką tau dėkoju,bet aš didžiuojuosi tavim.
Labai didžiuojuosi.
-Ačiū. Dėkui.-Ką gi. Iki.
Myliu tave. Iki.
O, gražiai šoki.
-Myliu tave, seneli.-Ir aš tave, Brais.
Ačiū, kad sutikai dalyvauti.
-Ačiū.-Man labai patiko.
Išvertė Laima Banionienė