Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
1981. GADSLOSANDŽELOSA, KALIFORNIJA
-Pirmā reize?-Jā.
Labi.
Esmu jūs kaut kur redzējis.
Jā, varētu būt.
Kā iet?
Būs lieli uztraukumi.
-Sveiki. Čerila?-Jā.
-Kā klājas?-Labi, paldies.
Esat gatava dzemdēt?
Ceru.
-Vai "Braisa"?-Braisa. Braisa Dallasa.
Esi sveicināta pasaulē, Braisa!
Braisa.
-Sveika, Braisa!-Braisa!
Tēt?
-Forši, vai ne?-Ļoti forši.
-Tu bildē?-Jā, kāpēc ne?
-Vai esi lepns, tēt?-Pilnīgi noteikti. Vienmēr.
Re, kā tētim būt atmaksājas!
-Labi. Jā, Tēvi.-Tēvi.
-Acīmredzot jūs arī tāds esat.-Esmu.
Labi. Labi, labi, labi. Forši.
-Es jūs par to izvaicāšu.-Labi.
KONANS O'BRAIENS2 BĒRNU TĒVS
Pabeidziet šo teikumu: tēvs ir...
Kas to lai zina?
Ja es esmu eksperts,tad šis projekts ir lielā ķezā.
Lūdzu, sakiet, ka jums ir paredzētiarī prātīgāki cilvēki.
Es atceros, ka man ir bērni.Zinu, ka man ir četri gabali.
DŽIMIJS KIMMELS4 BĒRNU TĒVS
27 gadus veca meita, kuru sauc...Sākums nav labs.
Neticami, ka esat saaukstējies.
Man liekas,mana balss izklausās vīrišķīgāka.
-Jā, un tas ir lieliski.-Tāda skarbā veča balss.
DŽIMIJS FALONS2 BĒRNU TĒVS
NĪLS PATRIKS HERISS2 BĒRNU TĒVS
-Sveiki! Paldies, ka iekļāvāt mani.-Jūs jokojat?
-Neticas, ka to darāt. Forši!-Esmu satraukta.
Kīnan, jūs varētudrusciņ pakāpties atpakaļ?
KĪNANS TOMSONS2 BĒRNU TĒVS
-Jā, mīlīt. Neesmu uz atzīmes.-Nu re!
HASANS MINHĀŽS1 BĒRNA TĒVS
Cik cilvēkus... cik tēvus jūs intervējat?
Mana bērnība, jā.
Dzimis un audzis Rietumfiladelfijā.
VILS SMITS3 BĒRNU TĒVS
Spēļlaukumos,kur aizvadīju lielāko daļu dienu.
PATONS OZVALTS1 BĒRNA TĒVS
Es būšu pēc Vila Smita? Nesakiet man tā!
Ak dievs! Nelieciet man par to domāt!
-Ja jūs varētu stāvēt dabiski...-Vai tā?
Tā ir mana dabiskā...Radošajā ziņā mums saskan.
KENS ŽONGS2 BĒRNU TĒVS
Tēvs ir... oho!
DŽADS APATOVS2 BĒRNU TĒVS
Man vajadzētu zināt atbildiun būtu dīvaini, ja nezinātu?
Mūsdienu tēva loma.
-Kas mūsdienās ir tēvs...-Jā.
-...tas īsti nav definēts.-Tieši tā.
Sabiedrībā ir iegājies,ka tēvi paliek otrajā plānā.
Jo ātrāk tas mainīsies,jo labāk, man šķiet.
Ak dievs! Tur ir meitenīte.
Manam brālim, kurš no mums četriemir jaunākais, tūlīt dzims pirmais bērns.
Ak dievs!
Drīkstu pavaicāt jums?Kas jūs iedvesmoja to darīt?
Es gribu uzzināt, ko nozīmē būt tēvam,
un godināt visus pasaules lieliskos tēvus.
Man liekas, ka tēva loma,jo sevišķi mūsdienās, ir ļoti mainīga.
Es neesmu... Nav nekādu likumu.
Tas ir viss vienlaikus. Viss kopā.
Ak dievs,tas ir kaut kas maģisks un biedējošs.
Nē, runāsim par visu, lai tādu cilvēkubūtu vairāk un viņi kļūtu labāki.
Ak dievs!
Čučēt, čučēt, aiziet...
Tātad, vienkārši runājot: kas ir tēvs?
Varonis?
Tas ir pirmais, ko gribu teikt,jo es ļoti cienu savu tēvu.
Ja visu darīšu pareizi,man viņu acīs būtu jākļūst par varoni.
GLENS HENRIJSSANDJEGO, KALIFORNIJA
Kā skan tā dziesma?
Kurpes, kurpes, kur jūs esat?
Velns, man jūk!
Tikko pamodos, diena ir tik skaista!
Kurpes, kurpes, kur jūs esat?
Kurpes, kurpes, kur jūs esat?Kurpes...
Tēva loma ir ļoti mainījusies.
Agrāk mūsu pienākums bija apgādāt,
būt klāt svētkos un sodīt.
Anaija, vai nokārtosi galdu, lūdzu?
-Atnes krūzīti, lūdzu!-Krūzīti?
Jā, atnes!
Tagad mēs piedalāmies itin visā.
Ja nepiedalies, izskaties pēc kretīna.
Savāciet mantiņas, meitenes un zēni!
Nolieciet vietā, nevelciet garumā, jā!
Savāciet mantiņas, meitenes un zēni...
Liekas, tieši tēva lomamani padarīja par tādu vīrieti, kāds esmu.
Novāciet no galda traukusNovāciet no galda traukus
-Tēt!-Paldies!
Ātrāk! Jākustas ātrāk!
Aiziet, aiziet, aiziet!
Savāciet mantiņas, meitenes un zēni
Nolieciet vietā, nevelciet garumāKārtojam, kārtojam
Skat, re, kur šķīvis!
Malacis, draudziņ!
Bērni man iemācīja būt patiesamun godīgam pret sevi.
Kas mums būs pusdienās?
Tēva loma man ir devusi jaunu identitāti.
Agrāk es te strādāju.Sākumā locīju kreklus,
kārtoju vitrīnas, palīdzēju pārdevējiem.
Tad tiku pārdošanā.
Man gāja grūti.
Sievai riebās, ka man mans darbs nepatīk.
Nezinu, kāpēc es tā pateicu...
IVETA HENRIJA
...bet es pateicu.
Ja nu tu paliktu mājās pie bērniem?
TICĪBA TĒVA LOMAI
Es slēpjos virtuvē,
jo bērniem virtuvē iet ir aizliegts.
Viņš tur ir?
Situāciju biju novērtējis par zemu.
Tā bija īsta elle.
Kaku sprādzieni.
Kakas uz muguras. Kakas matos.
VIŅŠ KAKĀ?
Jā, viņš pakakāja.
Kakas te, kakas tur.
Tā kaku smaka ir apriebusies.
-Nopietni? Kur ir pūderis?-Nezinu.
Kas tā par smaku?
Ož pēc čurām.
Tā, viss būs labi, draugi!
-Kakā podiņā, puis!-Nē!
-Urā!-Nē!
Man likās, ka būs viegli.
Noslauki man dibenu!
Tēt, noslauki man dibenu!
Noslauki man dibenu!
Man nekas nesanāca.
Es mēģinu saprast, kā saglabāt...
Zināju, ka gribu būt labs tēvs.
...pacietību.
Taču nezināju, kā.
Es īsti nepazinu nevienu mammu,kas dzīvo mājās ar bērniem,
vai tēvu, kas pieskata bērnus,tāpēc jutos kā krāpnieks.
Atceros, kā šajā vannasistabā raudāju.
Un dzirdēju, kā bērni dauza pa durvīmun kliedz: "Tēt!"
Man likās, ka neizturēšu,
ja mani neviens neiedrošinās. Patiešām.
Daži no jums manā lapā ir pirmoreiz.Mani sauc Beleaf. Esmu tēvs...
Sākumā es vienkārši runāju kamerā.
Tad sāku filmēt nevis sevi, bet bērnus.
Tie ir mani bērni, šokolādes mazulīši.
-Pasakiet "čau"! Čau!-Čau!
Pasakiet "čau"!
Gribēju parādīt, ar ko kā tēvs saskaros.
Vai tu ņirgājies par mani?
-Esmu muļķis, ka atstāju tās ārā.-Jā.
-Bet tev nevajadzēja aiztikt.-Jā.
-Un tu to zini.-Jā.
Daļu no tā, kas man jāpiedzīvo,nevar pat iedomāties.
Tur biju nolicis somas.Raija sāk revidēt somu.
Biju aizgājis pie Teo.Viņš sēdēja uz poda.
-Čau!-Un Uraija izdara tā.
Viņš varēja paņemt daudz ko,
bet izlēma paņemt olas.
-Nav forši, vecīt. Slikti!-Slikti?
-Slikti.-Slikti?
-Drausmīgi. Jā.-Drausmīgi?
Tagad man tevi jāliek vannā.
-Vai kādam ir manis žēl?-Nē.
Tu teici "nē"?
Sāku dalīties ar saviemgrūtajiem piedzīvojumiem.
Izrādījās, ka daudziem iet tāpat.
Tas mani iedrošināja,un es turpināju publicēt video.
Ja godīgi, man domapar ģimenes dzīves publiskošanu nepatika.
-Cik ilgi Teo nav kakājis?-Trīs dienas.
Panāc!
-Kāpēc? Tu mani filmē?-Jā, filmēju.
Nāc man līdzi! Pagriezies!
Nesit!
-Savāci, mīļā?-Jā, savācu.
Nebāz man ģīmī! Izbeidz! Izbeidz!
Mīļā, neāksties!
Viņš tiešām gribēja, lai cilvēki redz,
ko nozīmē būt tēvam,kas dzīvo mājās ar bērniem.
ZĪDAIŅU ASARAS
Jou, sveiciens L-FRESH The LION, ja?
Šī bija vēl viena sērija videoblogāTicība tēva lomai.
Videoblogs par tēva dzīvi -
nezinu, vai tas iepriekš bija darīts.
Taču man patīk.
Labrīt! Vai kādam ir kādi jautājumi...
-Man ir!-...šokolādes mazulīšiem?
Tev tagad uzdos jautājumus.
"Vai tu dzīvo mājās ar bērniem?"Jā. Vispār es mājās strādāju.
Tas man lika saprast,cik svarīga ir atklātība.
Tā, ir!
Kā tēvam, kas kopj bērnus,man privātums nepalīdz.
Man patīk tavi mati.
Tēt, kā tev patīk mani mati?
-Tādi, kādi tie ir. Vienkārši patīk.-Jā.
Man patīk, kāds tu esi.Man patīk tava šokolādes āda.
Vajadzētu, lai vairāk tēvuparāda savu dzīvi
un ļauj mums ieskatīties tēva sirdī.
-A-nai-ja.-'Naija.
Ja. Ja. Kas tas ir par burtu?
U?
Nav vis. Tas tikai izklausās pēc U.
Izklausās kā šis burts...
Sākumā es biju briesmīgs tēvs.
Taču es iemācījos.
-Bekons!-Es iešu!
-Bekons! Labi, laižam!-Laižam!
Laižam! Aiziet! Jā! Nāc! Jā!
Es viņiem esmu vīrieša paraugs,tāpēc man jābūt izcilam.
Vēl karsts. Jāuzpūš. Parādi, kā tu pūt!
Ļoti labi.
Sākumā biju precējusies ar cilvēku,kurš par savu darbu negribēja runāt.
Tagad viņš ir atradis savu aicinājumu.
Johaidī!
Tā ir totāla pārvērtība.Centīšos neapraudāties.
Nebāz visu mutē! Mazākus kumosus, lūdzu!
Tagad saprotu, kāpēc mammas, kas dzīvomājās ar bērniem, vīram saka:
"Neprasi man, ko šodien darīju!"
Vai saprotat? Tev nav ne jausmas,kas man bija jāpiedzīvo. Tas ir grūti.
-Tēt!-Jā.
-Pārslas.-Tu arī gribi pārslas?
-Jā.-Labi.
-Gatavi skaitīt lūgšanu?-Nē!
Bērnam ir vienalga, kas ir prezidents.
Bērnam ir vajadzīga tava uzmanība.
Tu esi šī bērna pasaules naba.Tu esi tētis.
-Arlabunakti, mīļum!-Arlabunakti!
-Arlabunakti, mīlulīši!-Arlabunakti!
-Arlabunakti!-Arlabunakti! Taisīšu durvis ciet.
-Atā!-Tēt!
Atā! Atā!
-Tēt!-Nē.
-Tēt!-Atā!
Saka, ka cilvēki vislabākie vecāki ir tad,
kamēr viņiem vēl nav bērnu.
Ā, tāpēc ka viss ir tikai teorētiski?
Teorētiski: "Kad es būšu tēvs..."
Ko tas nozīmē?
-Mums būs bērns.-Ak dievs!
Atceros savu pirmo reakciju,kad sieva pateica, ka ir stāvoklī.
Atceros, kā domāju: "Oho! Izdevās!"
Apmēram tā,it kā tu audzētu dārzā tomātus:
"Paskat! Man izauguši tomāti!"
Krāsnī ir bulciņa. Izņem laukā.
Grūtniecības testi.
-Liels paldies!-Nē, mīļais, apskaties!
-Ko tad?-Testus.
Mēs ar Deividu nolēmām,ka ģimene mums būs svarīga.
Apsvērām adopciju,
taču nolēmām pamēģināt surogasiju.
Vispirms izmēģinājām veco metodi,
bet viņš nekādi nepalika stāvoklī.
-Tie ir tavi?-Jā.
-Tu joko?-Nē.
-Tu zini, kas ir "bulciņa krāsnī"?-Kas tas ir?
Man tev jāskaidro, kas tas ir?
Nāc šurp! Nāc šurp! Ak mīļā!
-Ak mīļā!-Labi, labi.
Piepeši tu saskariesar mūža svarīgāko notikumu,
kam nekādi neesi sagatavojies.
Un... tas ir ļoti biedējoši.
Es eju prom!
Ak dievs, nē!
Johaidī!
Lūdzu!
Kā? Tu tos... Tu tos nopirki joku veikalā?
-Kur?-Tu tos nopirki joku veikalā?
-Tu tos nopirki joku veikalā?-Nē.
Ak dievs, manas krūtis!Nolāpīts, manas krūtis!
Mīļā, mēs esam veci!Mēs to nedrīkstam darīt.
Es to vairs nedarīšu.
Viss! Turpmāk gulēšu garajās apakšbiksēs.
-Mīļā, ko mēs iesāksim?-Kā, ko iesāksim?
To pašu, ko ar trim iepriekšējiem.
Ai, mīļā, es... Ak kungs, autiņi!
Tiešām?
-Viss būs labi.-Viss būs labi.
-Tev viss būs labi?-Viss būs labi.
Tev viss kārtībā?
Kādu padomu jūs dotu vīrietim,kas grasās kļūt par tēvu?
Es teiktu: "Tas mainīs jūsu dzīvi
un kļūs par jūsu dzīves lielāko jēgu.
Neko vairāk es neteikšu."
Un tad es mēģinātu nomest dūmu sveci,lai pats pazustu.
Taču es esmu slikts burvju mākslinieks.Dūmi izklīdīs. Jūs redzēsiet mani aizejam.
Viss dramatisms pagalam.
Labi, mēģināsim saprast.
"Nav jāsaliek." Labi.
RĪDS HAUARDSVESTČESTERA, ŅUJORKA
Bērnībā vienmēr domāju, ka gribēšu bērnus.
"Nenoplēst!"
Ak dievs, vajadzēja izlasīt pamācību.
-Taču...-Ak dievs!
Ja godīgi, es uztraucos,jo gribu, lai viss norit labi.
Bet tā taču bērnu var izmest ārā, ne?
Tā šķiet problēma.
Viens jautājums: "Vai tā tam jābūt?"
Nē.
Tā nav jādara.
-Jā, darīšu citādi.-Līkā detaļa jāliek uz grīdas.
Jādzemdē ir pēc mēneša.
Domāju, ka uztraukšos,līdz bērns būs piedzimis
un viņam viss būs labi un Ešlijai arī.
Tad es vairs neuztraukšos.
Tad uztraukšos par to,ka tikai bērnam ko nenodaru.
Labi.
Kāpēc nesanāk?
Biju tikko ticis pie televizoraar funkciju "attēls attēlā". Atceraties?
Stūrī varēja dabūtmazu cita kanāla bildīti.
Pamācība bija uz kādām tūkstoš lapām.
Es sēžu ar to pamācību, šķirstu,
kad izdzirdu,kā Džeida iesaucas: "Johaidī!"
Es prasu: "Kas, mīļā, kas?"
Viņa atbild: "Man nogāja ūdeņi."
Es iesaucos: "Ai!"
"Tu skaidri zini?"
Kad dzimst bērni, es uztraucos.
"Tēt, turi kāju!" Sapratu:"Tā, tas notiks tepat. Bez priekškara.
Tu saki, lai neskatos? Labi.Es tikai pieturēšu kāju."
"Tu esi malacis!"
Taču varat būt droši:viņa ir Betmens, jūs neesat pat Robins.
Jūs esat viena no betmobīļa riepām.
Starp kontrakcijām, lai mani nomierinātu,
viņa man uzdeva uzdevumus. Iedomājaties?
"Atrodi man divus ābolus,kas sasieti ar elektrības vadu!"
Es atbildu: "Būs!"
Vai esat bijuši uz kaut kādiem kursiem?
Jā. Mums bija septiņu stundu nodarbība
cilvēkiem, kas pirmoreiz būs vecāki.
Tur rādīja dažādus video, vēl šo un to.
Ja godīgi, zini,
mamma mums lika noskatītiespašu dzemdības, tā ka jau biju traumēts.
Jā, vai vari pastāstīt par dzemdību video,kas ir mūsu ģimenes tradīcija?
O, jā. Vispār jau nodoms ir jauks.
"Gribam, lai redzi, kādi bijām,kad tevi gaidījām."
Tas ir mīļi.
Viņi viens otru intervēja.
-Esmu pieņēmusies par 2,5 kg.-Šobrīd tu esi 15 cm garš.
Mamma parāda vēderu - viņa ir stāvoklī.
Apkārt skraida kaķis,mamma un tētis runājas.
Un tad viņi nosprieda, ka būtu īsti vietā
parādīt pašas dzemdībasno pusmetra attāluma.
Spied, spied, spied!
-Es spiežu!-Saņemies, Čeril!
Zini, lai nu cilvēki spriež paši,
bet mēs diez vai tā darīsim.
Šo tradīciju mēs varbūt neturpināsim.
Sirsnīgs ģimenes brīdis.
Vai atceraties pirmo reizi,kad bērnu paņēmāt rokās?
Jā.
Tā bija mīlestība no pirmā acu skata.Pavisam pa īstam.
Viņi ir tik maziņi!Viss ir tik mazs un niecīgs!
Kad viņu pirmoreiz paņēmu rokās,domāju: "Negribu viņai neko nodarīt.
Vai viņu nevar paņemt kāds cits?"
Bet beigās pieradāt.
Jā, beigās jau varēju turēt ar vienu roku
gluži kā futbola trofeju.
Staigāju ar bērnu rokās tā,it kā man bērna rokās nemaz nebūtu.
Es esmu tēvs. Vai saprotat?
Likās, ka pildu pienākumu kā karavīrs."Es esmu tēvs."
Brauksim mājās!
Atceros, kā no slimnīcas braucām mājās,
un man likās,ka pārējie braucēji ir pilnīgi kretīni.
Domāju: "Nomierinieties taču!"
Tas bija pirmais brīdis,kad biju pilnībā atbildīgs
par viņa dzīvību.
Atceros, kā Nevu,manu meitu, ienesām dzīvoklī.
Tā skatās uz cilvēkiem,kam rokās ir nesprāgusi bumba.
Visas maņas ir saasinātas.
10 kilometrus tālāk ir putns,bet tas lido šurp.
Ja nu mēģinās viņu sagrābt?
Kad aizbraucām, mēs bijām tikai divi.
Tagad šitais džekiņšte dzīvos līdz mūža galam.
Mēs ienākam iekšā,un es redzu savas mantas,
kas mētājas uz grīdas -pamācību "attēlam attēlā".
Piepeši man pieleca.Es paskatījos uz grīdu
un nodomāju:"Te ir tūkstoš lappušu pamācība
funkcijai "attēls attēlā",
bet mūs ar bērnu aizsūtīja mājāsun neiedeva neko!"
Domāju: "Te kaut kas nav kārtībā!"
Mana meita Keitijabija apmēram desmit mēnešus veca.
Es turēju viņu augšā virs galvasun smaidīju.
Man bija mute vaļā, viņai arī.
Un tad viņa spēcīgi izvēmās.
Šķiet, to sauc par šāviņvēmienu.
Tieši manā... Šalts trāpīja man pa ūku.
Tieši rīklē. Protams, pirmā reakcija ir
aizmest to cilvēkupēc iespējas tālāk prom.
Bet es neaizmetu. Es viņu noturēju.
Tikai izspļāvu visu, ko varēju izspļaut.
Tad es sapratu, ka esmu tēvs.
Kā viņas augums pieskārās šūpulītim...
Sajūta kā šausmu filmā.
Turēju viņu ar saliektu muguru,kas beidzās ar disku problēmām.
Tā es viņu turēju šausmīgi ilgi.
Ak dievs!Es varētu aizmigt tūlīt uz vietas.
Esmu miega badā.
Celies!
Cilvēks nedēļām ilgi nav gulējisun sāk jukt prātā.
Viņš raud.
Tas var cilvēku salauzt.
Viņš raud, mīļais.
Kur viņš ir?
-Kur viņš ir?-Lūdzu. Lūdzu.
Re, kur viņš raud,bet viņš domā, ka viņu tur rokās.
Mūsu jaunība lielākoties ir"Es, es, es, es, es.
Jāsteidzas, jāsteidzas, jāsteidzas".
Bet, kad esi radījis bērnu
un saproti, ka tā ir tava meita,
tev piepeši atbrīvojas pleci.
"Ā, pareizi! Tagad galvenā ir viņa."Vai saprotat?
"Nevis es, bet viņa."
Tā ir pilnīgi neticama...
atklāsme:tu neesi svarīgākais cilvēks pasaulē.
Visvairāk visi vecāki baidās no...
-Jā.-...kad piedzimst bērns, cilvēks saka...
Ko vecāki bērnam visvairāk novēl?
Veselību. Jā, protams.
Es itin nemaz neuztraucos,ka kaut kas varētu nebūt kārtībā.
Kad piedzima Billijs,man jau bija trīs ideāli veseli bērni.
Mūsu bērni piedzima pirms laika,
un mēs nezinājām, kas notiks.
Tā ir viena no tām lietām, kas visu maina.
Redziet, cilvēks var būt tikaitik laimīgs, cik laimīga ir viņa ģimene,
tāpēc viņš ir ļoti ievainojams.
ROBERTS SELBIJSTRAIENGLA, VIRDŽĪNIJA
Nu, te runā tētiņš.
Pavisam drīz ieradīsies arī tu.Mēs tevi nevarējām vien sagaidīt.
Tu nepavisam nesteidzies.
Nemaz. Kavējies divas dienas.
Bet šodien tev jānāk laukā. Šodien!
Kad vecāki gaida bērnu,
viņi gatavojas bērna svētkiem,dzimuma atklāšanas ballei,
viņi remontē istabas,izvēlas vārdus - tādā garā.
Visi vienmēr ir priecīgi.Neviens nekad negatavojas ķezām.
Mamma saka, ka tu divas dienas kavējies,
bet es saku - ideālu nedrīkst steidzināt.
Tu būsi ideāls bērns.Mēs tevi mīlam kā traki!
Tētiņš beidz.
Atceros, kā sāka skanētvisi monitora signāli.
Uzreiz palātā iebrāzās vesels ārstu bars.
"Nevar gaidīt! Viņš tūlīt pat jāoperē!"
Mums pateica,ka viņam ir iedzimta sirdskaite.
Sirdī bija divi caurumi.
Tai brīdī es nesapratu, kas notiek.
Ko jūs man stāstāt?
Jā.
Kad ieraudzīju viņu pēc operācijas,
sāku šausmīgi raudāt:viņš neizskatījās pēc mana bērna.
Viņš bija kā nedzīva lelle.
Tai brīdī es sapratu -es mūžam būšu viņa aizstāvis.
Man nebija nekādu šaubu.Es šo bērnu nekad nepametīšu.
Piedod.
Šī ir pirmā operācija,kurā samazinājām obstrukciju
pirms sirds pulmonālā vārstuļa,
taču vārstuļa obstrukcijair saglabājusies.
Manu vīriņ, manu vīriņ, manu vīriņ!
Raudi droši!Tētis tepat ir. Tētis tepat ir.
Pirmos trīs gadus bija ļoti grūti.
Tas ir mana mazā vīriņa sūknis.
Viņu tam pieslēdzkatru nakti uz desmit stundām.
Trīs gadus dēlam katru dienuuz mājām nāca medmāsas.
Divreiz nedēļā fizioterapeits.
Viņš lietojakādus astoņus deviņus medikamentus.
Tā, esam klāt. Tūlīt iesim pie ārsta.
Mēnesī viņš apmeklēja trīs ārstus
gandrīz pusotru gadu.
-Tēti!-Labi.
Tas bija ļoti garš un grūts process.
Man tolaik nebija mašīnas.
Turies man pie rokas!
Braukāju ar takšiem un autobusiem.
Reizēm pie ārstabija jābrauc uz Vašingtonu.
Bija jāizbrauc sešos no rīta,lai paspētu pusstundu pirms pieņemšanas.
Jā, vakar bija grūta nakts.
Šodien bija jāatprasās no darba,lai pieskatītu Ārdžeju.
Atceros, reiz viņš saslima.Parasta saaukstēšanās,
bet nokritās par puskilogramu.
Svaru viņš atguva tikai pēc gada.
37 grādi. Labi, bērniņ. Tagad guli, ja?
Piedod.
Viņš bija mans pirmais bērns.
Mēs to vien darījāmkā staigājām pa slimnīcām.
-Nu re! Tev lieliski sanāk!-Patīk?
-Gatavs, tēt!-Gandrīz.
Gandrīz.
Liels burbulis!
Redzi savu sirsniņu? Labi.
Nācās strādāt virsstundas.
Priekšnieks ļāva ņemt brīvdienas,kad vajag,
taču par to man neko nemaksāja.
Bija iekrājies neliels atvaļinājums,bet to ātri iztērēju.
Braucu uz darbu.
Strādāšu nakts maiņu.
No 23.00 līdz 7.00.
Tad no 8.00 līdz 16.00 man ir skola.
Vēl pēc trim stundāmsavākšu bērnu no aukles.
Tad sekos parastie darbi.
Pagājušais gads bija smags.Mēģinājām sabalansēt,
ko maksāt -īres, elektrības vai mašīnas rēķinu.
Pagājušogad mantrīsreiz atsavināja mašīnu.
Atkal kārtējais stress.
Dēls to neredzēja un nekādi neizjuta.
Katru rītu viņš mostas,un tētis vienmēr ir līdzās.
Tikai prieki un izklaides.
Gādāju par viņu, cik spēdams.
Kur ir Ārdžejs? Kur ir Ārdžejs?
Marko Polo!
Te viņa nav. Kur viņš ir?
Kur viņš ir? Re, kur Ārdžejs!
-Tagad tu man...-Laid mani vaļā!
Viņš manī atraisa ko tādu...Nezinu, kas tas ir.
Es strādāju 12 stundas. Esmu piekusis.
Tiklīdz ienāku pa durvīm,viņš mani apskauj.
Es tevi dikti mīlu!
Visas atrunas pazūd.
Viņš zina tikai, ka tētis bija prom,tagad tētis ir atpakaļ. Spēlējamies!
Tētis ir mājās. Ko gribi darīt?
-Iet ārā.-Labi.
Labāku partneri dēla audzināšanāes nevarētu vēlēties.
Piemēram, mūsu situācijā: mēs neesam kopā.
ŠANTEJA VILJAMSA
Nekad neesam bijuši.Esam bijuši labi draugi.
Lai arī izklausās nodrāzti, mums tas der.
Viss kārtībā, vecīt?
Mēs nolēmām, ka, mūsuprāt,
cilvēkiem nav jābūt pārim vai precētiem,lai būtu labi vecāki.
Nu? Gribi spēlēt futbolu? Jā.
Ar mani un Ārdžeju? Jā.Nu nē, tu nespēlēsi...
Ir pat tā, ka draudzenes saka:
viņas labprāt dzīvotu tādu dzīvi kā es.
Un man tas patīk.
-Bāz iekšā!-Jāpieceļas. Tā.
Tagad...
Kā redzat, viņš aizvien visu dara.
Tā nav izrādīšanās.Roberts tāds ir vienmēr.
Kad Šanteja pateica, ka ir stāvoklī...
Es to sievieti mīlu kā traks,
bet, kad viņa pateica, ka ir stāvoklī,manī kaut kas mainījās.
Es nezinu, kas tas bija.
Laikam visvairāk man bija bail.
Un... es viņai pateicu,ka savu dēlu negribu.
MAZĀS SIRSNIŅĀS MĀJO LIELAS CERĪBAS
Es pārstāju ar viņu sarunāties.
Tos divus mēnešus es nekad neatgūšu.
Pirms tam mēs runājām katru dienu.
Sākumā viņš nemaz nebija priecīgs,
taču tad atguvās un mainījās uz labu.
Man vajadzēja viņai atvainotiesdaudz agrāk.
Es viņai teicu: "Ja spēsi man piedot
un dosi otru iespēju,tu to nekad nenožēlosi."
-Mēs ar tēti iesim ārā.-Labi.
-Es tevi mīlu, mammīt.-Es tevi arī. Ej vien!
Domāju, cilvēki var mainīties.
Zinu, ka var, jo esmu to redzējusi.
Esmu to piedzīvojusi.
Viņa teica, ka esmu izpircis vainu.
Izpircis vainu par tiem diviem mēnešiem,kad biju prom.
Man pašam liekas, ka neko neesmu izpircis.
Pagaidiet brītiņu.
Gatavību, aiziet!
Visi man saka, ka esmu lielisks tēvs,
bet es domāju:"Jūs nezināt, ka es savu bērnu negribēju."
Jūs redzat to, kāds esmu tagad,kad visur piedalos.
Gandrīz jau ir!
Taču man ir savas vainas.
Man... man vēl ir vieta izaugsmei.
Mans tētis knapi mācēja rakstīt un lasīt,taču grūtā brīdī vienmēr bija man līdzās.
Viņš nekad neizvairījāsno saviem pienākumiem.
To es ļoti cienu, jo, kā jau teicu,viņam pašam nekā nebija,
bet viņš vienmēr man kaut ko deva.
Manās acīs viņš irlielākais zinātnieks un prezidents.
Viņš ir pirmais cilvēks uz Mēness.
Man viņš ir viss.
Kā iet, jou?
Dēls reiz pateica, ka gribētu būt kā es.
Ieskatījos viņa acīs un domāju:"Tu nebūsi tāds kā es.
Es negribu, lai tu būtu tāds.
Es daru visu iespējamo,lai tevi izveidotu labāku par mani."
-Urā! Daudz laimes dzimšanas dienā, dēls!-Paldies, tēt!
Mans dēls ir tik gudrsun tik dzīvespriecīgs!
Es ceru, ka viņam būs ilgs mūžs.
Ceru piedzīvot arī mana dēla ģimeni.Gribu redzēt, par kādu vīru viņš izaugs.
-Tēt!-Jā, Ārdžej.
Es tevi mīluno visas savas izārstētās sirds.
Ja? Paldies. Paldies.
-Ai...-Tēt?
-Tev viss labi?-Jā, es raudu. Oho!
-Pabeidziet šo teikumu!-Jā.
Tēvs ir...
Es pateikšu, ko mans tēvs nozīmē man.
Tēvs ir mans kompass.
Manam tēvambija ļoti spēcīga morālā stāja,
izpratne par labo un ļauno.
Viņš bija labs tēvs. Stingrs, bet labs.
Manu tēvu ir grūti aprakstīt.
Viņš nebija nekāds dižais padomdevējs.
Viņš negatavoja ēst, ar mums nemācījās -neko no tādām lietām.
Viņš visu dienu bija darbā.
Bet brīvdienās tēvs izcēlās.
Viņš ir labs cilvēks.
Viņš nav miris.Man tikai asaras saskrēja acīs.
Es uzaugu kā daudzi imigrantu bērni.
Mūsu paaudzesgalvenā vērtība bija upurēšanās.
Mans tēvs daudz strādāja.
Un... jocīgi, jo tagad daudz strādāju es.
-Lai laba diena!-Paldies.
24 stundas pēc dzemdībāmes atstāju sievu vienu
un devos taisīt raidījumu.
Vēl tagad jūtos par to vainīgs.
Ja tā padomā,man bija ļoti vecmodīgs darbs.
Redz, man jādodas uz Rokfellera centruun jātaisa raidījums!
Varens raidījums tautai.
Droši vien es pats esmu vainīgs.
Es apzināti vai neapzināti
sevi pataisījupar tādu "televīzijas tēti".
Bērns piedzimis - jāskrien uz darbu!
Manī ir ieprogrammēts,ka ir jāiet uz darbu.
Tas ir tēva pienākums.Zinu, ka vecmodīgs uzskats.
Domāju, lielākotiestēva lomas naratīvs ir ļoti sens:
tēvs iet uz mežu,
sarūpē pajumti,meklē pārtiku, nogalina alni.
Taču bērns grib, lai esi pie viņa.
Zini, var būt arī tā, ka vienam cilvēkamir jāstrādā 75 stundas nedēļā.
Varbūt ģimenei tā ir labāk.
Ja esat par to vienojušies,padariet to par stratēģiju.
Tikai nepadariet to par atkāpšanās ceļu.
TJAGU KEIROŠSRIODEŽANEIRO, BRAZĪLIJA
Labrīt!
Brazīlijā mums, puišiem,
ir grūti iemācīties būt par tēvu.
Sabiedrība vienmēr saka:
"Lai bērns paliek pie mammas,tēvs neko neizdarīs pareizi."
Vēl vienu kumosiņu!
Lielu!
Slikti, ka iedvests tāds uzskats,
jo tiešām liekas, ka netiksi galā.
Tēt, es gribu tev palīdzēt!
Tu jau man palīdzi.
Cīnos pats ar sevi,lai sabalansētu tēva lomu
un apgādnieka lomu.
Es... Lai sabalansētu,es dzeru daudz kafijas.
Proti...
Paldies, dēls.
Ļoti garšīgi, paldies.Tu vāri lielisku kafiju.
Kad kļuvu par tēvu, es ļoti mainījos.
ANNIJA KEIROŠA
Parasti bērns ļoti pārvērš sievieti.
Dzemdības, grūtniecība -viņš vienmēr ir bijis pie manis.
Pārmaiņas, kas piemeklēja mani,piemeklēja arī viņu.
Viņa sejā ir redzams, kā viņš pārvērties.
Bija grūti, jo kļuvu par tēvu,kaut man pašam tēva nebija.
Tai brīdī sapratu, ka nezinu, kas jādara.
Man nebija ne jausmas.
Sāku lasīt visu,ko varēju izlasīt par bērnu audzināšanu.
Kad esi sapratis, kā bērnu audzināsi,tev jādodas atpakaļ uz darbu.
Tas iznīcina visu emocionālo saikni.
Tas ir absurds, ka paternitātesatvaļinājums ir tikai piecas dienas.
Kāpēc ir vajadzīgspaternitātes atvaļinājums?
Ne tikai tāpēc, ka mums jāiemācās,ko darīt ar bērnu,
bet arī tāpēc,ka mātei ir pēcdzemdību periods.
Tēvam māte ir ļoti jāatbalsta.
Taisnība,bērns ir vairāk atkarīgs no mātes...
pirmos trīs mēnešus pilnībā.
Bet kas aprūpē māti?
Kas būs viņai līdzāsatveseļošanās procesā?
Kā viņš var atbalstīt māti,ja pēc piecu dienu atvaļinājuma
viņam jāatgriežas darbā,lai varētu samaksāt rēķinus?
Nāc te!
Noņem nost roku, dēls!
Nāc te! Dante iekāps pirmais.
Esmu inženieris mehāniķis.
Man ir regulārs astoņu stundu darba laiksno 8.00 līdz 17.00.
Brauksim uz skolu, puikas?
Jā!
Citi tēvi nedomā kā es.
Visi vienmēr piemin, kā tēvs mums palīdz.
"Vai, cik jauks tēvs!Tavs vīrs tik daudz palīdz!"
Nē. Viņš nepalīdz.
Palīdz kaimiņiene,kas uz pāris minūtēm pieskata bērnus,
kamēr es žauju veļu.
Tā ir palīdzēšana.
Tēvs nepalīdz.
Viņš kopīgi rada. Viņš aprūpē.
Nomierinies! Laid vaļā Majas roku!
Nomierinies un elpo!
Jau kopš pirmās dienas,kad kļuvu par tēvu, es sapratu:
ir jāiemācās uzticēties instinktiem.
Mēs zinām, kas ir jādara.
Viņš ir atradis jaunu balsi.
Sveiki, sveiki, sveiki!
Viņš kopā ar diviem draugiemsāka veidot podkāstu.
Prieks redzēt...
Kaut mums pašiem nebija mīlošu tēvu,
mēs vienalga varam mīlēt savus bērnus.
Izšķīros par šādu taktiku:
"Ja izmētāsi mantas, es tās izmetīšu ārā!"
Nelaime tāda,
ka tu gribi,lai meita izpilda tavus norādījumus,
taču tu tos viņai neesi izskaidrojis.
Ir arī bailes.
Vai saproti?
Saprotu.
Prieks skatīties,ka Brazīlijā sākas šī kustība.
Pēc pirmā dēla piedzimšanassāku rakstīt blogu.
Es dokumentējusavu pieredzi ar maniem puikām.
Tad blogāparādījās apmēram tāds komentārs:
"Domāju, varbūt pienācis laiks mums?"
Es nesapratu, ko tas puisis tur raksta.
Izstāstīju Annijai.
Viņa iesaucās: "Ak dievs,tas ir tavs tēvs! Viņš ir tevi atradis!"
Mēs nebijām tikušies 18 gadus.
Es bez tēva biju nodzīvojis veselu mūžu.
Liekas, es sāku rakstīt blogu tāpēc,lai atkal varētu satikt tēvu
un izveidot ar viņupilnīgi jaunas attiecības.
Viņš trīcēja un raudāja.
Viņš apskāva manu dēlu. Mēs sākām raudāt.
Tas bija tik lieliski -maniem puikām būs vectēvs!
Ārprāts, tas... ak dievs, cik labi!Tik ļoti labi!
Vai dieniņ! Kas par dāvanu!
Jums liksies,ka esmu to izdomājis, bet tā nav.
Šurpceļā mašīnā uz šosejas
es sērfoju pa radio kanāliem,līdz atskanēja Harija Čeipina dziesma.
Kaķis ir šūpulīUn sudraba karote
Tā ir dziesma par tēvu, kam nav laika,un kurš dēlam sola: vēlāk.
Domāju, tas visiem tēviemir ienācis prātā.
Mēs visi domājam:"Vai pietiekami piedalos viņu dzīvē?"
Reizēm domāju: "Vai nešauju pār strīpu,salīdzinot ar savu tēvu?
Varbūt bērniem jādod lielāka vaļaun jāļauj pieaugt pašiem?"
Tā ir sarežģīta lieta.
Man liekas, tas strauji mainās -no paaudzes paaudzē -
kāds ir tēva uzdevums.
Jau no paša sākumamēs ar sievu bijām komanda,
līdzvērtīgi partneri.
Mēs mainījām autiņus,sterilizējām pudelītes - darījām visu.
Mēs itin visā iesaistījāmies.
Paldies dievam, ka piedalījos.
Man ir draugi, kas uzskata:
"Jā, pirmajā gadājau nekas daudz nav jādara.
Viņi šad un tad pamostas,un jūs veidojat attiecības.
Bet būtībā jau visu dara sieviete."
Tas ir pilnīgi aplam!
Tev labi sanāk!
Paldies, mīlulīt. Tētis cenšas.
Vai iesaistos par daudzun tāpēc neesmu īsts vīrietis?
Bet man patīkuzvilkt saviem bērniem tīrus autiņus.
Parādi, cik esi neatlaidīga! Viņa rāpo!
Pasaulē ir ienācis pilnīgi jauns tēvs.
Es viņus vedu uz skolu,eju uz vecāku sapulcēm un tādā garā...
Es esmu visur.Ir sajūta, ka pats eju skolā.
Ja mans tēvs dienas vidū atnāktu uz skoluun es viņu pamanītu,
es pietaisītu bikses.
Tas varētu nozīmēt tikai to, ka kādsir miris vai man ir milzu nepatikšanas.
Es nesaku, ka tā bija labāk.
Es neslavēju "vecos, labos laikus",
taču ir notikusi lomu maiņa.
ŠUIČI SAKUMATOKIJA, JAPĀNA
Agrāk lielījos,ka strādāju 150 virsstundas.
Tas bija tikai normāli.
Vīrietis, kas nestrādā,ir sabiedrības pabira.
Man atklāja autoimūno saslimšanu.
Es cietu nepārtrauktas sāpes,
tāpēc vairs nevarēju iet uz darbu.
Brokastu gatavošanuuzskata par mammas darbu.
No rīta vīrieti pie plīts var redzēt reti.
Mūsu mājās gatavoju es,tas ir mūsu standarts.
Sveiki, labrīt!
Labrīt!
Noliec mammas telefonu.Noliec grāmatu vietā.
Noliec grāmatu vietā!
Grāmatu! Noliec vietā grāmatu!
Ar grāmatu tā nedrīkst darīt.
Liec nost.
-Tēt?-Jā.
Paskaties!
Kas ir?
Re!
Ēd, Ju!
Kad pirms 20 gadiem aizgāju no darba,
es lūdzu, lai sieva no manis šķiras.
Slimības dēļ
viņa būtu spiesta mani aprūpēt.
Es pat tādu domu nespēju pieļaut.
Es pat apsvēru domu par pašnāvību.
Es precīzi atceros,ko sieva man atbildēja.
"Lūdzu, turpini dzīvot manis dēļ."
Gatavojies!
Izskatās, ka tev iet jautri,bet vai varu pavēstīt nepatīkamas ziņas?
Nē!
Tev krekls ir otrādi.
Sieva teica: "Es iešu strādāt...
tu paliec mājās."
Esmu pārņēmis viņas lomu.
Esmu mājsaimnieks.
Nu, laižam!
Kāpēc nokrāsoju matus?
Īsi sakot...
Japānā neatradīsi nevienu uzņēmēju,
kam būtu balināti mati.
Ar krāsotiem matiemdarbā vairs nevar atgriezties.
Tāpēc nokrāsoju matus blondus.
Parādīju sievai, un viņa teica...
"Vai, tev piestāv! Tev piestāv!"
Pēc regulārām apskatēm...
ārsts man pateica: "Slimības vairs nav.Ko jūs gribētu darīt?"
Man ienāca prātā jautājums...
"Vai man varētu būt bērni?"
Sieva kategoriski paziņoja:
"Bērnu mums nebūs, mums tos nevajag."
Divus gadus es sievu cītīgi pārliecināju.
Atskaitot bērna iznēsāšanu,dzemdēšanu un barošanu ar krūti,
visu citu var darīt arī vīrietis.
To noklausījusies,sieva beidzot piekrita un teica:
"Labi, tevis dēļ es dzemdēšu."
Šodien esmu ieradiesTokijas centrā uz tikšanos.
Tiekas "Slepenā biedrība"Mājsaimnieku draugi"".
Es gribu runātpar dažādiem saimniecības jautājumiem.
Patiesībā nekā slepena te nav,mēs esam atvērti.
Bet, ja Japānā kaut ko nosauc par slepenu,tas ir stilīgi.
Kaimiņš teica, ka viņam izdeviesdabūt apmaksātu atvaļinājumu.
Domāju, ka cilvēkivismaz zina par mūsu eksistenci.
Vīrieši, kas dzīvo mājās,vēl aizvien ir mazumā.
Domāju, ka attieksme sāk mainīties.
Vairs nav sevi jāšausta tāpēc,ka esi atšķirīgs.
Kad izlēmu, ka būšu mājsaimnieks,
sajutos, ka būtu visus pievīlis.
Es agrāk tik daudz nesmaidīju.
Biju pavisam cits cilvēks.
Vienmēr izskatījos saīdzis.
Vienmēr ar šādu sejas izteiksmi.
Šai ziņā esmu ļoti mainījies.
Esmu kļuvis priecīgs.
Kad kļuvu par tēvu,
pirmo reizi mūžā raudāju prieka asaras.
Esmu pateicīgs viņam par viņa piedzimšanu.
Es jūtos pateicīgs... jā.
PACIENTE: HAUARDA, ČERILA
-Hallo?-Mīļais?
-Sveika, dārgā!-Sveiks! Kā tev iet?
-Normāli.-Tad labi.
Prieks dzirdēt tavu balsi.Pastāsti par ārstu.
Nu, es biju pie ārsta.
Un... mums būs divi bērni, mīļais.
Ak dievs!
Tas ir fantastiski!
Kad Čerila palika stāvoklī ar dvīnēm,man bija daudz jāpalīdz.
-Ir.-Nu, kas ir?
Divas meitenes.
Abas ļoti veselīgas.
-Un Čerila jūtas labi?-Lieliski.
-Divas māsas.-Tev ir divas māsas!
-Divas māsas.-Vai dzirdi, Braisa?
Iesim pie tavām māsām!
Es tiešām atceros,ka vairāk gatavoju ēst, vairāk rūpējos.
Šņauc!
Es Čerilu ļoti uzmanīju.
Atceros, kā domāju:
"Paskat, es pats līdz šimesmu bijis kā bērns!"
Pirmo reizi es sajutos kā vīrietis.
Sajutos, ka ģimenes labādaru vīrieša darbu.
-Iedosi tētim buču?-Nobučo tēti!
Man patika būt mazu bērnu tēvam.Tas bija tik patīkami!
Zīdaiņi ir drusku haotiski...
drusku nogurdinoši.
Bet pilnīgi fantastiskilīdz pat 12 gadu vecumam.
-Nefilmēt?-Tu mani apkauno!
Viņi ir paši labākie.
Tā ir iespēja atgriezties paša bērnībā.
Apskāvieni, grāmatas, lasīšana priekšā,palīdzība mājasdarbos, krāsošana.
Braucam ceļojumā! O, re, kur Disnejlenda!
Oho! Pilnīgi viss ir brīnišķīgs.
Un tad viņi kļūst par draņķiem.
-Man vienalga! Viss kārtībā!-Es tevi ienīstu! Ienīstu! Ienīstu!
Izbeidz!
Mammu, tu man izpostīsi dzīvi!
Pusaudžu gados iet traki.
Labi.
Viņiem ir vairāk jūtu,nekā cilvēciski šķiet iespējams.
Samera, no tevis sanāktu laba aktrise.
Es nesaprotu, vai raudu vai smejos!
Tā ir mana meita, kurai ir dusmu lēkme,jo es viņai nedodu telefonu.
Atdod!
Atdod manu telefonu!
Atzīsim: neviens tēvs nav ideāls.
KĪRANA DEIVIDSONA VLOGS
-Pēdu uz bremzes!-Jā, pēda uz bremzes, jā.
Brauc nost no koka!
Uzmanies! Sieviete ar suni.
Lēnāk! Tu tuvojies stūrim.
Oho! Tev nav nekādas saprašanas.
Mēs visi mācāmies darot.To nemāca nevienā skolā.
Galvenais ir mīlestība un ierobežojumi.
Mīli viņus, taču pienāk brīdis,kad ir jāpasaka "nē".
Kad meita vēl bija pavisam maza,es sievai teicu:
"Atceries: lai ko mēs darītu,reiz viņa aizies pie psihoterapeita
un sāks par mums sūdzēties."
-Morgana nokavēja autobusu.-Ak dievs, ko tu dari?
-Tētis viņu ved uz skolu.-Izbeidz!
Es viņu ievedīšu skolā. Tas būs lieliski!
-Nē! Izbeidz! Nevajag!-Un mēs visu nofilmēsim.
Nevajag!
Maniem abonentiem patiks.
-Nē! Tev nav abonentu!-O, ir gan!
Aizmugures durvis!
-Ejam, sīkā!-Nē!
Mīlu tevi!
Atā!
Dzīve ir skaista!
Es viņiem ļauju lielu vaļu,
lai gan domāju, ka būšu tāds tēvs,
kas visu laiku bērnus uzmanaun sargā kā tīģeris.
Ja ne kā tīģeris, tad kā medusāpsis.Kāds dzīvnieks.
Šaubos, vai mani bērni kādreiz ir sodīti.
Viņiem liekas, ka ir.
Viņi sūdzas: "Tu esi tik bargs!"Es atbildu: "Tev ir bijis mājas arests?"
"Nav."
"Tev kaut reizi ir kaut kas atņemts?"
"Nav."
Viņi pat nesaprot,ka esmu pilnībā piekāpies.
"Zini, kāpēc? Tāpēc, ka es tā teicuun tā ir mana māja!"
Atceros, kā par tiem vārdiem domāju:"Cik pretīgs gājiens, tēt!"
Tagad es to pašu saku savam dēlam.
Mums ģimenē ir "drošības aplis".
Drošības aplī var teikt jebkoun palikt bez soda.
Beigās bērnidrošības aplī jutās tik droši,
ka stāstīja pilnīgi visu.
Kad Vilovai bija 15 gadi,
es sāku no drošības apļiem atteikties.
Nē, tēt, es negribu runāt par...
Nē! Nopietni.
-Tavā ķermenī sākas pārmaiņas.-Nē, tēt! Ak dievs!
-Tavā ķermenī sākas pārmaiņas.-Tēt, paklusē!
Es tikai gribu,lai tu ar mani vari aprunāties.
Es varu ar tevi aprunāties.Es tikai negribu runāt tagad.
-Tev būs seksuālas attiecības.-Ak dievs, tēt, izbeidz!
-Ja tu taisies...-Mamma man iedeva grāmatu,
kur viss ir izskaidrots!
-Nu, es tikai saku.-Man nepatīk!
-Zinu, tēt! Ak dievs!-Tu vari runāt...
-Tu vari ar mani par to runāt.-Klusē!
Viena no lietām,pie kā mēs ar Džeidu nonācām
un par ko ātri vienojāmies,ir tas, ka vecāki nezina.
Ja tu sāc teikumu ar to, ka nezini,
izveidot ar bērniem attiecībasir daudz vieglāk,
jo viņi zina, ka tu nezini.
Mēs brīvi varējām sarunāties, ja pateicām:
"Šī gan ir sarežģīta lieta! Palīdzi man.
Kā tev liekas,kas tev ir vajadzīgs, lai attīstītos
un kļūtu parlabāko iespējamo sevis versiju?
Palīdzi man. Es īsti nezinu."
Tu sāc saprast, ka būt tēvamnozīmē darīt to, kas jādara.
Un tikt galā, kaut arī nav patīkami.
Pat ja tev īsti nepadodas.
Palīdzi bērnus audzināt!
Noder vismazākā palīdzība.
ROBS UN RĪSS ŠĪRIDĀRNSTAUNA, MERILENDA
Tūlīt būs! Tūlīt būs!
Jā. Gatavs? Pagaidi! Apskatīšu biskvītus.
Es tos piededzināju?
Tu pie kafijas liec ļoti daudz cukura.
Labi, nu jau pietiks.
Tu šodien celsies?
Tu guli jau 14 stundas.
-Tev viss kārtībā?-Nelien māsas istabā!
Viņa guļ jau 14 stundas!
Ak dievs!
Ja ļausi, viņa gulēs.
Es viņai apsolīju desu mērci.
ROBS ŠĪRS
To, ka gribu būt tēvs,es zināju sešu gadu vecumā.
Nopietni.
Gribi biskvītus ar desu mērci?
Gribi, lai tētis uztaisa?
Taisīsi pati?
Oho, kāds pārsteigums!
Pagaidi, es pieliešu vēl.
Reiz mani uzrunāja lesbiešu pārisun lūdza kļūt par spermas donoru.
Es teicu: "Labi. Ja to darīšu...
RĪSS ŠĪRS
...kā būšu ar bērnu saistīts?"
Viņas atbildēja:"Tu nekā nebūsi saistīts."
Tad es teicu, ka to nevaru.
Ja es zinātu,ka kaut kur pasaulē ir mans bērns,
es gribētu piedalīties viņa dzīvē.
Laikam tā es sapratu, ka gribu būt tēvs.
Nolēmām kļūt par audžuvecākiemun pēc tam bērnus adoptēt.
Atceros, kā mums vaicāja,
cik bērnu mēs gribētu,un es domāju, ka vienu.
Varbūt divus, jo bijām runājuši,
ka mēs negribētu šķirt brāļus un māsas.
Nepilna pusgada laikāmums bija jau četri bērni.
Trīs puikas un meitene.
Tā kļuvām par sešu cilvēku ģimeni.
Turklāt trīs no viņiem autiņos!
Visi teica, ka mēs esam traki.
Laikam jau drusciņ traki bijām gan,
ka pieņēmām šo situācijuun darījām visu, kas bija mūsu spēkos.
Makai Deivis, ļauj paspēlēties māsai!Es nejokoju!
Tu nespēlēsies nemaz,ja neļausi spēlēties arī māsai!
Vari izvēlēties, skaidrs? Ei, ei, ei!
-Rīcība izriet no izvēles.-Nolāpīts!
Ja gribi ļaut māsai spēlēties - lieliski.Ja ne, pats visu dienu nespēlēsies.
Tādas vecāku rokasgrāmatas jau nav.Mēs mācāmies no kļūdām.
Mācāmies izvēlēties cīņas.
Viņš pret mani ir tik nejauks!
Es nedomāju, ka viņš...
Brālim liekas, ka tev vēl nevajadzētuvīrieškārtas draugus.
Tev var būt draugi,no kuriem gūsti labumu, nevis...
-Ko?-Jā, labumu.
Nevis brūtgāni.
-Ko?-Kādu labumu?
-Kas tad nu?-Ko?
Jums būtu jāpadomā par mājasdarbiem,nevis brūtgāniem un brūtēm.
Man nekas nav uzdots.
Amaja, mums jādodas!
Uzvelc kurpes, mīļais!
Kādu dienu Rīss pārnāca no darba -mēs abi strādājām,
bērni gāja bērnudārzāun pagarinātajā grupā -
un teica:"Es gribu dzīvot mājās ar bērniem."
Es teicu: "Labi.
Būs jāpamaina budžets,
jo līdz šim pelnījām abi,
bet mēs iztiksim."
Tolaik strādāju divos darbos,taču lēmums šķita loģisks.
Tēvs var mājās audzināt bērnusun netikt uzskatīts par mīkstčauli.
Sapratu, ka gribu būt mājās pie viņiem.
Mums bieži prasa,kurš ir mamma un kurš tētis.
Jā, tieši tādiem vārdiem.
Man viņiem nākas atgādināt,ka abi esam tēvi,
taču galvenais - līdzvērtīgi partneri.
Tādiem būtu jābūt visiem vecākiem.
Pēc brīža tiekamies!
-Mīlu tevi!-Atā! Mīlu!
-Apple pulksteni.-Es tev nepirkšu Apple pulksteni!
-Kāpēc?-Tu pat telefonu vienmēr pazaudē!
Tu joko?
-Tad varbūt dronu?-Nē, es tev nepirkšu dronu.
-Ei, uzmanies!-Jā, tētis redz.
Ak dievs, tas bija mazulis.Paldies, ka pievērsi uzmanību.
Tā, visi uzvelciet zābakus!Mēs ejam iekšā.
Sveiki!Priecājaties, ka beidzot atbraucām?
Visu dienu!
Jūs bijāt prom visu dienu.
Mana māte bija precējusies sešas reizes.
Sešās laulībāsviņai piedzima desmit bērni.
Jau no pavisam maza vecuma...
Atceros, kā tēvspret manu kāju dzēsa cigaretes,
lai izrādītu savu varu.
18. dzimšanas dienākļuvu par bezpajumtnieku.
Bija smagi.
Šogad man paliek 53.
To nemūžam nevar aizmirst.
Redziet, maniem bērniemarī ir ļoti smaga pagātne.
Pārbaudījumi un grūtības -
tās ir lietas, ko īsti nevaram ietekmēt.
Piemēram, Makai atklājaaugļa alkohola sindromu.
Ārsti nebija pārliecināti,vai viņš vispār sāks runāt.
Makai, tā tu saplēs visus kreklus!Izbeidz!
Bet es nospriedu: nekad nesaki nekad.
Varbūt ar viņuneviens nav pietiekami nodarbojies...
Nu nē, es tevi nenesīšu!
...un pārliecinājis, ka viņš to spēj.
Labi!
Vienu dienu pārnācu mājās.
Rīss bija lasījis par bērniemar augļa alkohola sindromu.
Viņš bija lasījis par meiteni,kuras vecāki nopirka fermu,
un kā tas meiteni pārvērta.
Es iesaucos: "Kā domā, ko lai mēs darām?"
Viņš atbildēja:"Re, kur pārdod piecas fermas."
Tā mēs tiešām nopirkām fermu.
Kur ir viņas ēdiena bļoda? Viņa bija...
Ko? Kur?
Amaja, re, kur ir!
Ferma ļāvusi Makai sajusties droši.
Mēs ar Makai prātojam,ka varbūt jānopērk lama...
-Jā. Es varu atvērt.-Lama vai alpaka?
-Lama.-Lama.
-Mēs prātojam par lamu.-Alpakas spļaudās.
-Lec augstāk!-Tu kāju pirkstiem nepieskāries.
-Pieskāros! Tas bija pieskāriens!-Lēcienā jāpieskaras pirkstiem.
Katram no mūsu bērniemir sava emocionālā bagāža,
ar kuru viņiem jātiek galā.
Nemūžam neaizmirsīšu, kā Rīss reiz teica:"Mums ir problēma.
Es Amajas istabābieži atrodu daudz ēdamā."
Es teicu, ka viņa taisa krājumus.
Amaja bija dzīvojusi badā,un viņai ir bail.
Viņa baidās, ka viņai nedos ēst.
Sargies no dubļiem!
Tagad manam dēlam Greisonam ir 11 gadu.
Viņa māte viņu dzemdēja,kad pašai bija 12.
Kad pirmoreiz nonāca sistēmā,
viņam bija smadzeņu asiņošanaun kratītā bērna sindroms.
14 gadu vecumāviņa jau bija stāvoklī ar otru bērnu.
Tas ir mans dēls Tristans.
Ai, lūdzu, nevajag, Tristan!Viņš metīs atmugurisko salto.
Ai, gandrīz jau sanāca!
Viņi cieš sāpes katrs savā veidā.
Viņi tikai nezina, ko ar tām iesākt
vai kā visu mainīt.
Un tas ir tēva pienākums.
Viņiem ir jāpalīdz.
Tev sāk augt ūsas.
Redzi? Es teicu, ka man aug ūsas!
-Jā.-Kas tas?
-Jā, tā ir pumpa.-Ūsas.
Nē, pumpa. Pumpa.
-Nē!-Tā ir pumpa!
-Jā! Jā!-Nav pumpa!
-Nesit viņam!-Nelien klāt!
Nav pumpa.
Esmu vinnējis loterijā.
Es tiešām esmu vinnējis loterijā.
Es esmu tēvs.
Aiziet!
Vienmēr vairāk par visu esmu gribējisapprecēties un izveidot ģimeni.
Mana bērnība nebija ideāla bērnība,pēc kādas tiecos.
Saviem bērniemes gribēju sagādāt ideālu bērnību.
Kad bērni jūt, ka ir mīlēti,viņi atplaukst.
Bērni atplaukst, kad jūtas drošībā.
Bērni atplaukst,kad viņiem rāda labu piemēru.
Lai radītu bērniem tādu vidi,
tu dari visu, kas ir tavos spēkos.
Un tas ir, nu...
Mēs visi domājam, ka spēsim daudz vairāk,
taču nekas nav svarīgāks par šiem trim:
mīlestību, drošību un labu paraugu.
Turies, turies, turies!
Ļoti labs sitiens!
Paskat! Izsitu tevi, draudziņ!
Tēt!
Jā, es zinu, ka vinnēju ar lielu pārsvaru.
Atceros, ka tētis daudz strādāja,
bet par viņa prioritātēmmēs ne mirkli nešaubījāmies.
Jā, mans tētis daudz strādāja.
Reiz mēs bijām filmēšanas laukumā.
Tur bija viens kadrs,kur tētis skatās tieši kamerā.
Džosija viņam sēž klēpī,Peidža skatās viņam pāri galvai,
bet es esmu pieķēries viņam pie auss.
Ja gribēju tēti satikt vai ar viņuaprunāties, viņš vienmēr bija pieejams.
Te esmu redzams es ar tēti.Viņš dienēja gaisa spēkos.
Man par to vietu ir miglainas atmiņas,taču es atceros.
Tu redzēji, kā tētis man palīdzējapie Grand Theft Auto, vai ne?
-Ko redzēju? Tur.-Redzi to bildi?
Ļoti laba.
-Tēt, cik tev tur bija gadu?-Vēl tikai 22.
Gan mans tētis, gan vectēvsbija ļoti labi tēvi.
Ak dievs, viņi vienmēr bijaemocionāli pieejami.
RĀNSS HAUARDS
Ar šiem zābakiem kājāsviņš nolēma kļūt par kinozvaigzni.
Lai gan īsti tas neizdevās,
viņam ļoti spēcīginācās mainīt visas ģimenes likteni.
Manuprāt, es tēvu ļoti apbrīnoju
un daudzējādā ziņāgribēju viņam līdzināties.
Īpaši tai ziņā,kā viņš tika galā ar dzīvi.
RĀNSS HAUARDS
Nu, vectētiņ!
-Labrīt!-Labrīt!
Kāds Rons Hauards -mēs viņu saucām par Roniju -
strādāja Endija Grifita šovā.
Es, būdams viņa tēvs,
filmēšanas laukumābiju viņa sargs un uzraugs.
Es to visu ļoti spilgti atceros.
Tēviem un dēliem nekādu likumu nav.
Tas ir pavisam vienkārši.
Katra māte vai tēvsaudzina savu meitu vai dēlu tā,
kā uzskata par labu esam.
Es uzskatu, ka tev vajag strādāt,lai nopelnītu ceturtdaļdolāru.
Vai saproti, ko domāju?
-Man šķiet.-Labi.
Es nedabūšu 75 centus.
Labi.
Mēs sēdējām pie galdaun lasījām scenāriju.
Tā kā tavs tēvs Ronijstobrīd vēl lasīt nemācēja,
es lasīju viņa vietā.
Kad bijām scenāriju izlasījuši,
es visu producentu, scenāristuun režisora priekšā piecēlos
un teicu:"Tas, kā jūs liekat Oupijam runāt," -
tā sauca tēlu, kuru atveidoja jūsu tēvs -
"tas, kā jūs liekat viņam runāt -ar visām tām nicīgajām piezīmēm -
noteikti izraisīs skatītāju smieklus,taču tas būs ļoti postoši
viņa attiecībām ar tēvu.
Jā, cilvēki par viņu smiesies,taču sirds dziļumos to puiku nosodīs.
Viņš skatītājiem nepatiks."
Es teicu:"Jums vajadzētu kaut ko pamainīt,
lai Oupijs nešķiet izlutināts zeņķis."
Atceros, kā Endijs pienāca man klāt.
Viņš teica:"Rāns, mēs apspriedām jūsu teikto."
Viņš teica: "Jums ir taisnība.Mēs tēlu mainīsim.
Viņš vairs nebūs nekauņa, kas runā pretī.
Mēs mēģināsim izveidot attiecības
starp mani, Endiju, un Oupiju.
Tādas pašas attiecības,kādas ar Roniju ir jums."
Atceros, tu man reiz atklāji,ka biji ļoti nobažījies,
ka nekad nebūsi tik labs tēvs kā tavējais.
Jā, es biju ļoti nobažījies.
Jā.
Viņš bija lielisks.
Es diez vai tāds biju.
Būt labam tēvam ir liela svētība.
Tu vari to nodot tālāk.Tas vārdos nav izsakāms.
Un viņš tiešām tāds bija.
Sāk ar lēnu elpošanu.
Tad pāriet uz...
Es no demonstrēšanas aizelsos,tā ka kaut kas nebija pareizi.
Man tā nenotiek.Tendence aizelsties ir tavam tēvam.
Vai tu varētu...
Tikko uzzināju, ka ārsti teikuši:tūlīt jābūt.
Mammas vēders sāk saspringtun stumt bērniņu laukā.
Skaidrs?
Tas ir nedaudz sāpīgi,
tāpēc viņai ir jākoncentrējas un jāelpo.
Vai tu zināji,ka tētis visvairāk baidījies par to,
ka nekad nebūs tik labs tēvs kā viņa tēvs?
Viņš par to vienmēr satraucās,jo ļoti cienīja vectētiņu.
-Tā viņš teica?-Jā.
Es uztraucos, ka nebūšu tik labs kā...
Es skatos uz tēti un pats sev saku:
"Sirds dziļumoses noteikti neesmu tik labs cilvēks."
Nu jā, par toes pilnīgi noteikti uztraucos.
Domāju, ka tu ieradīsies labos apstākļos.Mēs jau tā kā zinām, kas jādara.
Manuprāt, iepriekš mēs tikai izlikāmies.
Tikai pagājušajā gadā mēs sākām saprastsistēmu un izstrādājām programmu.
Un tev ir lieliskas māsas.
Un, zini...
Ceru, ka tev klāsies labi.Es gribu, lai tā ir.
Tas ir jūsu mazais brālis Rīds.Vai varat pateikt "Rīds"?
Sveika!
Mazā dāma! Mazā dāma!
Jā! Nu re!
Septītā nedēļa.
Viņa ir tā izaugusi!
Viņa ēd ļoti daudz piena.
Zinu.
Ešlija naktī pienu atslauc,
un mazo baroju es, kas man ļoti patīk.
Viņa izdzēra visu pudeli!
Tā var nodibināt labu saikni.
Paskat! Pārsmieties var!
Izstaipies!
Mazā dāma. Mazā dāma. Zinu.
Jā. Jā.
O, jā! O, jā!
Zini, viņa ir lieliska.
Esmu pārliecināts,ka viņa mani labi pazīst.
Viņa to neatcerēsies,bet tas nenozīmē, ka tas pazudīs.
Tā es domāju.
Lai nu kā, tas atstāj iespaidu uz mani.
Vai varu atklāt jautājumu,kas man sagādā lielākās bažas?
Es uz to nezinu atbildi.
Man patiktu, ja jūs atbildētu, vai varbūtatstāsim jautājumu skatītājiem?
Vai es pats nosaku, vai esmu labs tēvs,
vai tomēr to noteiks mana meita?
Un...
Neziņa ir biedējoša.
Vai nav jocīgi? Mani visvairāk nodarbina,
"kāds ir manstēta Rotten Tomatoes reitings?"
Kāds es esmu? Sertificēti svaigs vai nē?
Aiziet!
Minies, minies, minies!Es tevi tūlīt laidīšu vaļā.
Es tūlīt laidīšu vaļā.
Aiziet, aiziet, aiziet!
Aiziet, aiziet, aiziet! Malacis!
Es ļoti agri izlasījuDīpaka Čopras grāmatu.
Viņš raksta:"Attiecības ar bērniem ir jāvērtē
kā divu dvēseļu attiecības.
Kādu brīdi jūsējā viņējo vada,bet tad bērns sāk dzīvot savu dzīvi."
Griezies, griezies!
Bērns jums nepieder.
Stāvi!
Jūs viņam tikai palīdzat.
Malacis, mazais! Trīs reizes!
Viens, divi, trīs!
Laižam!
Bērns ir dzīves jēga.
Bērns tev dod uzdevumu un mērķi.
Tas tagad ir mans mērķis. Tas ir...
Tiklīdz Vinnija piedzima,es paliku bez vārda.
Es vairs neesmu Džimijs Falons,es esmu Vinnijas tētis.
Īsts tēvsstātos priekšā lodei vai liesmu metējam.
Jebkam, kas apdraudētu viņa bērnus.
Īsts tēvs bērnus paslēpj aiz mugurasun pats visam stājas pretī.
Lai dzīve būtu lieliska,tai nav jābūt ideālai.
Padariet to lielisku! Ģimenei nav jābūtideālai. Padariet to lielisku!
To es iemācījos no sava tēva.
Jums ir dots pavisam īss brītiņš,un tad tas ir galā.
Beidzies.
Tāpēc izbaudiet!
Izbaudiet no sirds!
Nav nekā brīnišķīgāka
kā redzēt savus bērnus attīstāmies.
Kad mēs kopā sēžam pie galda
un pa īstam sarunājamies,
reizēm es izeju no ķermeņa un domāju:"Lūk, tā ir lieta!"
Galvenais ir tas,ko viņi redz, ko piedzīvo.
Nu, mazā dāma, laižam!
Tas, kā tu, viņu tēvs, dzīvo savu dzīvi.
Nu re, skaistulīt!
Kādu piemēru tu rādi?
Ne visi var paspēt uz visām bērna spēlēm.
Ne visi var kopā ar bērnupildīt mājasdarbus,
jo varbūt viņi strādā trijos darbos.
Tas mums kā sabiedrībai ir jāatzīst:
cik svarīga ir tēva loma.
Vēl mums būtu jāmēģinaradīt tādu sabiedrību,
kas tēvus mudina darīt visu,ko viņi spēj.
Labs tēvs bērnam dodnepārtrauktu drošības sajūtu...
kas vainagojas ar iespējām.
-Redzi?-Jā.
Malacis!
Dārznieks zina, kā sēklas kopt
gan labā, gan sliktā laikā.
Dārznieks grib, lai sēkliņa kļūsttikai par to, kas tai ir dots.
Dārznieks negrib rozi pārvērst par ozolu.
Labs dārznieks sēklai palīdz kļūt par to,par ko tā pati vēlas kļūt,
nevis par to,par ko viņu grib izaudzēt dārznieks.
Jā! Malacis!
Tēvs ir...
meistarīgs dārznieks.
Esmu runājis ar daudzstilīgākiem cilvēkiem nekā es:
ar Patiju Skialfu un Brūsu Springstīnu.
Nesen runāju ar Patiju, un viņa teica:
"Ak dievs, pie galda būs arī Brūss.Viņš izstāstīs joku,
bet viņi nodomās:"Tēt, tu esi tāds nūģis!""
Es pārprasīju: "Kā?Viņš taču ir Brūss Springstīns!
Mēs, pārējie, esam...Bet viņš ir Springstīns!"
Viņa atbildēja:"Nav svarīgi. Viņš ir tēvs."
Mani bērni mani uzskata par banālu.
Es esmu seksīgs!
Es kā cilvēks.
Viņi aprēķinosir pieļāvuši šausmīgu kļūdu.
Mana meita astoņu gadu vecumāgrib skatīties Mirdzumu.
Un es saku...
"Pirmkārt, nē!
Otrkārt, - lieliska izvēle!"
Tā mūsdienās tēvi izskatās.
Šis ir jaunais tēvs.
Man mugurā ir bērns.
Tā ir jaunā mode.
Mums ar sievuviņi it nemaz nav jāpiespiež.
Drīzāk otrādi. Man pašam patīk pārspīlēt,
un arī viņi reizēm ir jābremzē.
Jāparauj atpakaļ.
Vieni no skaistākajiem mūsu dzīves brīžiem
ir tie klusie mirkļi,kad mēģinām piedabūt bērnu izkakāties.
Un tad viņš izkakājas.
Un mēs gavilējam.
Ja jums sākuma ekrānā nav bērna bilde,jūs izliekaties.
Tas zināšanai.
Esmu tīri veiksmīgs komiķis.Māsa ir ļoti laba advokāte.
Ar to es gribu pateikt,ka bērnu sišana ar sandalēm atmaksājas.
Es zinu, ka tā nav labi teikt,
bet es saku, kā ir.
Tad viņi izaugun kļūst par asprātīgiem pieaugušajiem.
Ja viņus nepazītuvai viņi būtu mani kolēģi,
es domātu: "Re, kāds foršs jaunietis!"
Tā ir gluži kā programma"Izaudzini pats sev draugu!"
Vai man ir kāds mīļākais tēta jociņš?
Man patīk šis:"Kāds ir pirāta mīļākais burts?"
Jūs domāsiet, ka R, bet patiesībā C.
-Liels, liels paldies!-Tev paldies!
Labāk par Vilu Smitu?
Jūs tik daudz izstāstījāt!
Jā, laikam safilmējām.Es jūtos kārtīgi izbirstēts un izzondēts.
Lieliski! Savu darbu esmu padarījusi!
Tēt, es tevi mīlu!
Es tevi arī mīlu. Paldies.
"Paldies"? Es to nemaz negribēju darīt.Es kameras priekšā apraudājos.
Nezinu, kāpēc saku tev paldies,taču es ar tevi lepojos.
Ļoti lepojos.
-Paldies! Paldies!-Labi.
Es tevi mīlu! Labi. Labi.
Ai, tev labi sanāk!
-Es tevi mīlu, vectētiņ!-Mīlu tevi, Braisa!
Paldies, ka piekriti!
RĀNSA HAUARDA PIEMIŅAI1928. - 2017.
-Paldies.-Cik jautri!
Tulkojis Imants Pakalnietis