Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- 1981, לוס אנג'לס, קליפורניה -
פעם ראשונה?-כן.
טוב.
ראיתי אותך כבר איפשהו.
כן, הסתובבתי פה ושם.
מה שלומך?
מעורר הרבה התרגשות הערב.
היי, שריל?-כן.
מה שלומך?-טוב. תודה.
מוכנה ללידה?
אני מקווה.
-זה "ברייס"?-ברייס. ברייס דאלאס.
ברוכה הבאה לעולם, ברייס.
ברייס.
היי, ברייס.-ברייס.
אבא?
זה מגניב, נכון?-ממש מגניב.
אתה מצלם?-כן, למה לא?
אתה גאה, אבא?-גאה מאוד. תמיד.
זה הגמול על היותך אבא.
בסדר. כן, "אבות".-"אבות".
מתברר שאתה כזה.-נכון.
יופי. מגניב.
אז אני אשאל על זה.-טוב.
- קונאן אובריאן, אב ל-2 -
השלם את המשפט הבא: אבא זה...
מי יודע?
אם אני מומחה, הפרויקט כולו בצרה צרורה.
אז בבקשה תגידי לי שיש לךאנשים מוצלחים יותר בהמשך.
אני זוכר שיש לי ילדים.אני יודע שיש לי ארבעה.
- ג'ימי קימל, אב ל-4 -
בת בת 27 בשם... התחלנו על רגל שמאל.
אני לא מאמינה שזה אתה עם צינון.
אבל אני חושב שהקול שלי נשמע גברי יותר.
כן, וזה מושלם.-קול של גבר קשוח.
- ג'ימי פאלון: אב לשניים -
- ניל פטריק האריס, אב ל-2 -
היי. תודה שכללת אותי.-אתה צוחק עליי?
לא מאמין שאנחנו עושים את זה.-אני מתרגשת.
קינן, תוכל לקחת צעד אחורה לרגע?
- קינן תומפסון, אב ל-2 -
כן, אחות. אני לפני הקו.-בדיוק.
- חסן מינאג', אב לאחד -
כמה אבות את מראיינת?
הילדות שלי, כן.
מערב פילדלפיה, שם נולדתי וגדלתי...
- ויל סמית', אב ל-3 -
במגרש המשחקים את רוב זמני העברתי.
- פאטון אוסוולט, אב ל-1 -
אני אחרי ויל סמית'? אל תגידי לי.
אוי לא, אל תכניסי לי את זה לראש.
אם תוכל לעמוד בצורה טבעית.-ככה?
זו תנוחה המנוחה הטבעית... אנחנו באותו ראש.
- קן ג'יונג, אב ל-2 -
אבא זה... וואו.
- ג'אד אפאטו, אב ל-2 -
אני אמור לדעת את התשובה לזהוזה מוזר אם אני לא?
תפקידו של האב המודרני,
מה שהאבות הם היום...-כן.
אינו מוגדר באמת.-לגמרי.
זה קטע חברתי שאבות נשארים ברקע.
עדיף לכולנו שהנרטיב ישתנה כמה שיותר מהר.
אוי, אלוהים. יש שם בת קטנה.
אחי, שהוא הצעיר מארבעה,עומד להיות אב בפעם הראשונה.
אלוהים...
אני יכול לשאול אותך שאלה?מה עורר בך רצון לעשות את זה?
אני רוצה ללמוד מה צריך כדי להיות אבא
ולהוקיר את כל האבות הנפלאים שבעולם.
אני חושב שלהיות אבא, היום יותר מתמיד,זה דבר נוזלי מאוד.
אין חוקים.
זה הכול בבת אחת. זה המון.
זה דבר קסום ומפחיד.
לא, בואי נדבר על הכול כדי שיותר אנשיםיעשו את זה ויצטיינו בזה יותר.
אלוהים...
זמן לישון, הולכים לישון...
אז במילים הפשוטות ביותר, מה זה אבא?
גיבור?
זה הדבר הראשון שאני אומרכי אני מעריץ את אבא שלי.
אם אעשה את זה נכון,אני אמור להיות גיבור בעיניהם.
- גלן הנרי, סאן דייגו, קליפורניה -
איך זה הולך?
"נעליים, נעליים, איפה אתן?
נעליים, נעליים, איפה אתן?"
לעזאזל, אני מתבלבל.
"הרגע התעוררתי ויש יום כל כך יפה
נעליים, נעליים, איפה אתן?
נעליים, נעליים, איפה אתן? נעליים..."
תפקיד האב השתנה במידה עצומה.
עברנו מלפרנס,
להיות נוכחים בחגים ולהעניש...
אנאיה, תוכלי לפנות את השולחן, בבקשה?
קחי כוס, בבקשה.-כוס?
כן, קחי אותה.
למעורבות גמורה מהתחלה עד הסוף.
ואתה נראה כמו חננה אם אתה לא כזה.
"אספו את הצעצועים, ילדות וילדים
שימו אותם במקום, ושזה לא ייקח לכם כל היום
אספו את הצעצועים, ילדות וילדים..."
אני חושב שהאבהות הפכה אותי לגבר שאני היום.
"פנו את הכלים מהשולחן..."
אבא.-תודה.
מהר יותר. זוזו מהר יותר.
קדימה...
"אספו את הצעצועים, ילדות וילדים
"שימו במקום, ושזה לא ייקח לכם כל היוםאספו..."
תראה, יש שם כלי.
כל הכבוד, חמוד.
הילדים שלי לימדו אותי להיות אותנטיולהיות ישר עם עצמי.
מה אוכלים לצהריים?
האבהות נתנה לי זהות חדשה לגמרי.
עבדתי כאן פעם. בהתחלה קיפלתי חולצות
וסידרתי את התצוגה ועזרתי לאנשים המכירות.
ואז קיבלתי את עבודת המכירות הראשונה.
היה לי קשה.
אשתי התרעמה על כך שלא אהבתי את העבודה שלי.
לא יודעת למה אמרתי מה שאמרתי...
- איווט הנרי -
אבל אמרתי את זה.
אולי פשוט תישאר בבית עם הילדים?
- ביליף באבהות -
אני מתחבא במטבח...
כי לילדים אסור להיכנס למטבח.
הוא שם?
אין ספק שטעיתי בהערכת המצב.
נפתחו שערי הגיהינום.
התפרצויות הקקי.
קקי על הגב. קקי בשיער.
- הוא קקי? -
כן, הוא עשה קקי.
קקי כאן. קקי שם.
פשוט נמאס להריח קקי.
אתה צוחקים עליי? איפה הטלק?-לא יודע.
מה הריח הזה?
ריח של פיפי.
אנחנו נהיה בסדר.
לך לסיר, ילד.-לא.
יש!-לא.
חשבתי שזה יהיה קל.
נגב לי את הטוסיק.
אבא, נגב לי את הטוסיק.
נגב לי את הטוסיק.
היית על הפנים.
אני מנסה ללמוד לשמור על...
ידעתי שאני רוצה להיות אבא טוב.
הסבלנות שלי.
אבל לא ידעתי איך.
ולא היה לי מספיק ניסיוןעם אימהות במשרה מלאה
ולא הכרתי אף אבא במשרה מלאה,לכן הייתי כזה...
הרגשתי כמו מתחזה.
אני זוכר שבכיתי בשירותים שם.
שמעתי את הילדים חובטים בדלת, "אבא!"
לא ידעתי אם אעבור את זה בשלום
אם לא אקבל עידוד כלשהו. באמת.
חלקכם חדשים בעמוד שלי.שמי ביליף, אני אבא...
בהתחלה פשוט שלפתי מצלמהוהתחלתי לדבר אל המצלמה.
ואז במקום לכוון את המצלמה עליי,החלטתי לכוון אותה לילדים.
אלה הילדים שלי, תינוקות השוקולד.
תגידו, "היי." היי.-היי.
תגידו, "היי."
רציתי להראות מה אני חווה כאבא.
אתה צוחק עליי?
עשיתי שטות כשהשארתי את זה.-טוב.
אבל אסור היה לך לגעת.-טוב.
ואתה יודע את זה.-טוב.
בחיי, אי אפשר אפילו לכתובחלק מהדברים שאני עובר.
השארתי את השקיות שם. ראיה נכנס לתוך השקית.
הלכתי לראות מה תיאו. הוא בשירותים.
היי.-וזה מה שיוראיה עשה.
הוא היה יכול לקחת הרבה דברים,
ולקח דווקא את הביצים.
לא סבבה, אח שלי. רע מאוד.-רע מאוד?
רע מאוד.-רע מאוד?
איום. כן.-איום?
עכשיו אצטרך לרחוץ אותך.
מישהו מרחם עליי?-לא.
אמרת לא?
אז התחלתי לשתף את החוויות הקשות שלי.
מצאתי המון אנשים שהרגישו כמוני.
זה עודד אותי והמשכתי לצלם סרטונים.
אם לדבר בכנות,אני לא התלהבתי לחשוף את המשפחה שלי.
כמה זמן תיאו מחזיק את הקקי?-שלושה ימים.
בואי הנה.
אתה מצלם אותי?-כן, אני מצלם אותך.
תלכי איתי. תפני בפינה.
אל תרביצי.
מצאת את זה, מותק?-כן, מצאתי.
אל תדחפי לי את זה לפנים. תפסיקי!
מותק, אל תשחקי איתי.
הוא רצה לתת לקהל את החוויה האותנטית
של הורה במשרה מלאה.
- דמעות של פעוט -
"תצעקו לאל פרש דה ליון, יודעים?"
זה היה פרק נוסף של "ביליף באבהות."
כל הקטע של אבא שמנהל בלוג מצולם,
לא יודע אם היה פעם דבר כזה.
אבל אני נהנה מזה.
בוקר טוב, לכולם. למישהו יש שאלות...
לי יש.-לתינוקות השוקולד?
הם ישאלו אתכם שאלות.
האם אתה אבא במשרה מלאה?כן. אני עובד מהבית.
זה אילץ אותי להבין את כוחה של השקיפות.
טוב. אז בום.
כאבא במשרה מלאה, זה לא עוזראם אנחנו שומרים על פרטיות.
אני אוהב את השיער שלך.
אבא, איך אתה אוהב את השיער שלי?
בדיוק כמו שהוא, חמודה.-כן.
אני אוהב כמו שאת. אוהב את עור השוקולד שלך.
אני חושב שאנחנו זקוקים לאבות נוספיםשיחשפו את חייהם
ויפתחו את החלון שלהםויאפשרו לנו לראות את הלב של אבא.
אנאיה.-א-נא-יה.
יה. איזו אותו זו יה?
יו?
לא. זה נשמע כמו יו, כי נשמע כמו אה...
נשמע כמו האות הזאת...
בהתחלה הייתי נוראי כאבא במשרה מלאה.
אבל השתפרתי.
בייקון.-תביא לי.
בייקון. טוב, בואי.-לך.
בואי. בואי. קדימה.
אני הגבר בחיים שלהםולכן אני חייב להצטיין.
עדיין חם. נשפי על זה.תראי לי איך את נושפת.
טוב מאוד.
המעבר בין להיות נשואהלמישהו שלא רוצה לדבר על העבודה שלו
למישהו שעכשיו ממלא את הייעוד שלו,
הוא כאילו, מה נסגר?
זה מהפך מוחלט. אשתדל לא לבכות.
אל תכניסי את הכול לפה בבת אחת.נגיסות קטנות, בבקשה.
עכשיו אני מבין למה הרבה אימהות במשרה מלאהשבני זוגן עובדים,
יגידו, "אל תשאל אותי מה עשיתי היום."
את מבינה? "אין לך מושג מה עבר עליי."זה קשה.
אבא.-כן.
צ'יריוס.-גם את רוצה צ'יריוס?
כן.-טוב.
מוכנים להגיד את התפילה?-לא.
לילד שלך לא אכפת מי הנשיא.
לילד אכפת שתשים אליו לב.
אתה מרכז העולם של הילד. אתה אבא.
לילה טוב, מתוקה.-לילה טוב.
לילה טוב, חמודים.-לילה טוב.
לילה טוב.-לילה טוב. אני סוגר את הדלת עכשיו.
ביי.-אבא.
ביי.
אבא.-לא.
אבא.-ביי.
יש אמרה כזאת,"אתה ההורה הכי טוב שתהיה בחיים
לפני שיש לך ילדים."
כי הכול תאורטי?
הכול בתאוריה. כאילו, "כשאני אהיה הורה..."
מה זה אומר?
אנחנו בהיריון.-אוי, אלוהים...
אני זוכר את התגובה הראשונה שליכשאשתי סיפרה לי שהיא בהיריון.
אני זוכר שחשבתי, "וואו, זה עבד."
זה כמעט כמו לגדל עגבניות בחצר,
ופתאום, "היי, תראו מה זה. יש לי עגבניות."
יש כיכר לכם בתנור. תוציא אותה.
בדיקות היריון.
תודה רבה.-לא, מותק. תסתכל עליהן.
מה?-על הבדיקות.
דיוויד ואני החלטנו שחשוב שתהיה לנו משפחה,
וחשבנו אולי לאמץ.
אבל חשבנו, "אולי ננסה את תהליך הפונדקאותכדי לראות."
בהתחלה ניסינו בדרך הישנה,
אבל הצלחתי להכניס אותו להיריון.
זה שלך?-כן.
את צוחקת?-לא.
אתה מבין מה זה "כיכר לכם בתנור"?-מה זה?
זה מסביר לך מה זה אומר.
בואי הנה. מותק...
מותק.-טוב.
פתאום זה הדבר החשוב ביותר שתעשה בחייך,
ואין לך שום הכנה לזה בשום צורה.
ו... זה מפחיד מאוד.
אני עוזב.
אלוהים, לא!
מה לעזאזל...
בבקשה.
קנית את זה בחנות מתיחות?
קניתי את זה איפה?-קנית את זה בחנות מתיחות?
קנית את זה בחנות מתיחות?-לא.
אוי, אלוהים. החזה שלי. לעזאזל, החזה שלי.
מותק, אוי. אנחנו לא יכולים לעשות את זה.
אני לא עושה את זה יותר.
גמרתי עם זה. מהיום אני ישן בגטקעס.
מותק, מה נעשה?-מה זאת אומרת, "מה נעשה?"
נעשה אותו דבר שעשינו בשלוש הפעמים הקודמות.
מותק, רק... אלוהים, חיתולים.
באמת?
אנחנו נהיה בסדר.-נהיה בסדר.
אתה תהיה בסדר?-נהיה בסדר.
אתה בסדר?
איזו עצה תיתן למישהו שעומד להיות אב?
אני אומר להם, "זה ישנה את חייך
ויהיה הדבר המשמעותי ביותרשיקרה לך בחיים.
וזה כל מה שאומר לך."
ואז אני מנסה לזרוק פצצת עשןכדי שאוכל להיעלם.
אבל אני קוסם נוראי,
ולכן העשן מתפזרוהם יכולים לראות אותי מסתלק.
והדרמה הולכת לאיבוד.
טוב, ננסה להבין את זה.
אין צורך בהרכבה. טוב.
- ריד הווארד, וסטצ'סטר, ניו יורק -
בנעוריי תמיד חשבתי שארצה ילדים.
לא להסיר.
אני חייב לקרוא את ההוראות.
אבל...-אוי, אלוהים.
האמת היא שאני בלחץכי אני רוצה שהכול ילך כמו שצריך.
אבל זה עלול להעיף את התינוק, לא?
זה נראה לי כמו בעיה.
רק שאלה זריזה. זה תקין?
לא.
הם לא רוצים שתעשה את זה.
כן, אעשה את זה הפוך.-החלק השלישי על הרצפה.
התאריך המשוער בעוד חודש,
אז אני חושב שאהיה בלחץ בגלל זה עד הלידה
והתינוק יהיה בסדר ואשלי תהיה בסדר.
ואז כבר לא אהיה בלחץ בגלל זה.
וכשכבר יהיה לנו תינוק אהיה בלחץשאני עלול לשבור אותו.
בסדר.
למה זה לא עובד?
קניתי טלוויזיה עם אפשרותשל תמונה בתוך תמונה. זוכרת אותן?
אפשר לראות תמונה קטנה של ערוץ אחר.
והיא באה עם מדריך של אלף עמודים.
אז התיישבתי עם המדריך בן אלף העמודים,דפדפתי בו,
ושמעתי את ג'יידה אומרת, "הו, שיט."
שאלתי, "מה, מותק? מה?"
היא ענתה, "ירדו לי המים."
ואני, "הו...
את בטוחה?"
כשתינוקות נולדים... אני פשוט לחוץ.
הייתי צריך להחזיק לה את הרגל, ואמרתי,"אוי, זה קורה כאן. אין וילון.
את אומרת לי לא להסתכל. סבבה.אני רק אחזיק את הרגל.
את עושה עבודה מצוינת."
אבל אל תטעה, היא באטמןואתה אפילו לא רובין.
אתה אחד מהצמיגים של הבאטמוביל.
בין הצירים, כדי להסיח את דעתי,
היא שלחה אותי למשימות מוזרות. את מבינה?
לך תמצא לי שני תפוחיםקשורים יחד בחוט חשמל.
ואני, "הבנתי."
הלכתם לאיזשהו קורס?
כן, הלכנו לקורס של שבע שעות
שמיועד להורים בפעם הראשונה.
מראים לך שם סרטים וכל מיני דברים.
ואם לומר בכנות, את יודעת,
אימא הכריחה אותנו לצפות בקלטות הלידה שלנו,כך שכבר הייתי בטראומה.
אתה יכול לדבר קצת על קלטות הלידה שיש לנו
במשפחה, ועל המסורת הזאת?
כן. ראשית, הנחת המוצא נחמדה.
"אנחנו רוצים שתראה איך היינוכשהיינו בהיריון איתך."
וזה מקסים.
אז הם עשו ריאיונות.
-עליתי בשני ק"ג.-בשלב זה אתה בערך 15 ס"מ.
אימא חושפת את הבטן, "אה, היא בהיריון."
החתול מתרוצץ. אבא ואימא מדברים על זה.
ואז הם החליטו שזה לעניין
לצלם קלטת לידה שישים סנטימטר מהיציאה.
דחפי, דחפי, דחפי...
הנה זה בא.-קדימה, שריל.
אניח לכל אחד לשפוט בעצמו,
אבל מבחינתי, אני לא חושב שנעשה את זה.
אז אולי זו תכונה שאנחנו לא מעבירים הלאה.
זה זמן איכות משפחתי, מה שיש שם.
אתה זוכר את הפעם הראשונהשהחזקת את התינוק שלך?
כן.
זו הייתה אהבה ממבט ראשון. אמיתי.
הם כל כך קטנים,הכול כל כך זעיר ומיניאטורי.
אני זוכר שהחזקתי אותה בפעם הראשונה ואמרתי,"אני לא רוצה לשבור את זה.
אולי מישהו אחר יחזיק את זה?"
אבל הצלחת בסופו של דבר.
כן, בסוף. בקטנה, ביד אחת.
הייתי מחזיק אותה כמו גביע הייזמן.
הסתובבתי עם התינוקת שליכאילו אני בכלל לא מחזיק תינוק.
אני אבא. את מבינה?
הרגשתי כאילו אני חייל בשירות חובה."אני אבא."
בואי הביתה.
אני זוכר שנהגתי הביתה מבית החולים
והרגשתי כאילו כולם נוהגים כמו משוגעים.
"תירגעו, אנשים."
זו הייתה הפעם הראשונה שכל משקל החיים שלו
היה על הכתפיים שלי.
אני זוכר שהכנסנו את נב, בתי, לדירה.
זה נראה כמו אנשיםשסוחבים פצצה שלא התפוצצה.
אתה פשוט במודעות-על.
יש ציפור עשרה ק"מ בכיוון הזהאבל היא בדרך לכאן.
אולי היא תנסה לקחת אותה?
כשיצאנו, היינו רק שנינו.
עכשיו הברנש הזה גר כאן... לתמיד.
נכנסנו הביתה וראיתי את כל הציוד
של הטלוויזיה עם התמונה בתוך תמונהמפוזר על הרצפה.
ואז קלטתי והסתכלתי למטה,
וחשבתי, "יש מדריך עם אלף עמודים
בשביל טלוויזיה עם תמונה בתוך תמונה
ושלחו אותנו הביתה עם תינוק וכלום."
חשבתי, "משהו ממש לא תקין כאן, תינוק."
החזקתי את בתי, קייטי.היא הייתה בת עשר חודשים, משהו כזה.
החזקתי אותה מעל הראש וחייכתי.
הפה שלי היה פעור והפה שלה היה פעור.
ואז היא הקיאה בזרם ישר וחזק.
אני מניח שזה מה שנקרא הקאות נמרצות.
ישירות לתוך... זה פגע בענבל שלי.
זה נכנס ישירות לגרון שלי,וכמובן, התגובה המידית היא
להעיף את האדם הזה כמה שיותר רחוק ממך.
אבל לא העפתי אותה. אחזתי בה.
ופשוט ירקתי החוצה כמה מזה שיכולתי.
ברגע ההוא קלטתי שאני אבא.
בכל פעם שהגוף שלה נגע בעריסה...
זה היה כמו סרט מפלצות.
הייתי מחזיק אותה, בתנוחה לא טובה,מה שהוביל לפריצת דיסק בהמשך.
הייתי מחזיק אותה כך המון זמן.
אלוהים. אני מסוגל להירדם ברגע זה
בגלל חוסר שינה.
קום.
אתה עובר שבועות על שבועות ללא שינה,ואתה משתגע.
הוא בוכה.
זה יכול לשבור אותך.
הוא בוכה, מותק.
איפה הוא?
איפה הוא?-בבקשה...
הוא שם בוכה ונדמה לו שהוא מחזיק אותו.
חלק גדול כל כך מנעורינוהוא "אני, אני, אני...
אני צריך ללכת, צריך ללכת..."
אבל כשאתה מביא ילד לעולם,
ואתה קולט, "זאת הבת שלי,"
הכתפיים שלך צונחות בצורה עמוקה מאוד.
"נכון. עכשיו הכול סובב סביבה.
"לא סביבי. סביבה."
זה הגילוי המדהים
שאתה לא האדם החשוב בעולם.
כהורה, הדבר שהכי מפחיד אותך תמיד...
כן.-כשיש לך ילד,
מה הדבר הראשון שאתה רוצה שהילד שלך יהיה?
בריא, כמובן.
לא חששתי בכלל שיהיה משהו לא תקין.
כשבני בילי נולד, היו לי שלושה ילדיםבריאים לחלוטין.
הילדים שלנו נולדו לפני הזמן
ולא ידענו מה יקרה.
זה אחד מהדברים האלה ש... שמשנים הכול.
אתה מאושר בדיוק במידה שהמשפחה שלך מאושרת.
ולכן אתה פגיע מאוד.
- רוברט סלבי, טריאנגל, וירג'יניה -
זה אבא.
הגוף שלך יהיה כאן עוד מעט.חיכינו לך בכיליון עיניים.
לקחת לך את הזמן המחורבן שלך.
הזמן המחורבן שלך. יומיים איחור.
אבל חסר לך שלא תצא היום. היום.
כשאתה מצפה לילד,
ההורים תמיד מתכוננים למסיבת הטרום-לידה,לגילוי המגדר,
הם מקשטים את החדרים ובוחרים שמותודברים כאלה.
הכול תמיד מלא שמחה.אף פעם לא מתכוננים ל"מה יהיה אם."
אימא אומרת שאתה מאחר ביומיים.
אבל אני אומר שאי אפשר להאיץ בשלמות.
אתה תהיה ילד מושלםואנחנו אוהבים אותך עד מוות.
אבא מתנתק.
אני זוכר צלצולים וצפצופיםוהמוניטור התחיל לצפצף.
תוך שנייה נכנס צוות ימ"מ לחדר.
"אי אפשר לחכות.הוא צריך ניתוח חירום ברגע זה."
הם אמרו שיש לו מום מולד בלב.
היו לו שני חורים בלב.
לא תפסתי מה בדיוק קורה.
מה אתם אומרים לי?
כן.
בפעם הראשונה שראיתי אותו אחרי הניתוח,
פרצתי בבכי כי הוא לא נראה כמו הבן שלי.
הוא היה כמו בובה חסרת חיים.
ובאותו רגע ידעתי שאהיה המגן שלו לנצח.
אין כל ספק בלבישלעולם לא אעזוב את הילד הזה.
סליחה.
זה הניתוח הראשון שעשינושבו רק שחררנו את החסימה
בתוך הלב לפני השסתום הריאתי.
אבל יש עדיין חסימה נוספת בשסתום.
גבר שלי, גבר שלי...
תוציא את זה. אבא כאן.
שלוש השנים הראשונות היו קשות.
זו המשאבה של הילדון שלי.
מחברים אותו כל לילה לעשר שעות.
הבן שלי טופל ע"י אחיות פרטיותבמשך שלוש שנים, שבעה ימים בשבוע.
הייתה לו פיזיותרפיסטית פעמיים בשבוע.
והוא קיבל שמונה או תשע תרופות.
הגענו. צריכים ללכת לתור אצל הרופא.
הוא היה צריך להיבדק ע"י שלושה רופאים בחודש
במשך כמעט שנה וחצי.
אבא...-בסדר.
זה היה תהליך ארוך ומפרך
כי באותה תקופה לא הייתה לי מכונית.
טוב, תן לי יד.
נאלצתי לנסוע במוניות ובאוטובוסים.
חלק מהתורים שלו היו בעיר וושינגטון.
הייתי צריך לצאת בשש בבוקר
כדי להגיע חצי שעה לפני הזמן.
כן, עבר עלינו לילה קשה.
נאלצתי לקחת חופשה מהעבודה היום.לוודא שאר.ג'יי בסדר.
אני זוכר פעם אחת שהוא חלה.היה קצת מצונן.
הוא ירד בחצי קילו.
לקח לו כמעט שנה להחזיר את חצי הקילו הזה.
שלושים ותשע מעלות.בסדר, חמוד, תחזור לישון.
אני מצטער.
הייתי אבא בפעם הראשונה.
הייתי על הקו לבית החולים וחזרה.בדיקות מעקב, ביקורים.
אתה מתקדם נהדר.-אתה מרגיש את זה?
גמרתי, אבא?-כמעט.
כמעט.
בועה גדולה.
אתה רואה את הלב שלך? טוב.
נאלצתי לעבוד שעות נוספות.
הבוס שלי אפשר לי להיעדר כמה שהייתי צריך.
אבל לא קיבלתי תשלום על הזמן שנעדרתי.
היו לי כמה ימי חופשה. ניצלתי את כולם.
אני הולך לעבודה.
אני עובד במשמרת הלילה.
מ-23:00 עד שבע בבוקר.
ואז משמונה עד 16:00 אני לומד.
אחרי שלוש שעותאני אוסף את בני מהבייביסיטר
ועושה את הפעילויות היומיומיות שלנו.
זה היה הרבה בשנה שעברה.
אנחנו מנסים לאזן,
אם אשלם שכירות או את חשבון החשמלאו את חשבון הרכב.
בשנה שעברה עיקלו לי את המכונית שלוש פעמים.
זה לחץ נוסף לרשימת הלחצים.
בני לא ראה את זה ולא הרגיש את זה.
כי כל יום כשהוא התעורר, אבא שלו היה שם.
והכול היה כיף ומשחקים.
ופשוט סיפקתי לו כל מה שיכולתי.
איפה אר.ג'יי? איפה אר.ג'יי?
מרקו פולו.
הוא לא כאן? איפה הוא?
איפה הוא? הנה אר.ג'יי.
עכשיו אתה הולך...-תוריד אותי.
הוא מוציא ממני משהו ש... לא יודע מה זה.
אני עובד 12 שעות. אני עייף.
ברגע שאני נכנס הביתה, הוא מחבק אותי.
אני אוהב אותך מאוד.
כל התירוצים הולכים לפח.
כל מה שהוא יודע זה,אבא הלך, אבא חזר, בוא נשחק.
אבא בבית. מה אתה רוצה לעשות?
לצאת החוצה.-טוב.
לא יכולתי לבקש שותף טוב יותר לגידול בן.
המצב שלנו הוא שאנחנו לא ביחד.
- שנטיי ויליאמס -
מעולם לא היינו. תמיד היינו חברים טובים.
- אני מטרות אבא -
זה נשמע כקלישאה, אבל זה עובד.
אתה בסדר?
החלטנו שלא צריך להיות
בני זוג או נשואים כדי להיות הורים טובים.
רוצה לשחק פוטבול? כן.
איתי ועם אר.ג'יי? כן. לא, אתה לא משחק.
ככה צריך. חברות שלי אומרות לי
שהיו רוצות להיות במצב שלי.
ואני אוהבת את זה.
דחוף פנימה.-אני צריך לקום עכשיו.
עכשיו...
אבל כמו שאפשר לראות, הוא עדיין מלא אנרגיה.
זו לא הצגה. זה רוברט, כל הזמן.
כששנטיי בישרה לי שהיא בהיריון,
אני אוהב את האישה הזאת באש ובמים.
אבל כשהיא אמרה לי שהיא בהיריון,זה שינה את הלך הרוח שלי.
מסיבה כלשהי, לא יודע מהי.
אני מניח שפחדתי יותר מכל דבר אחר.
אז אמרתי לה שאני לא רוצה את הבן שלי.
- לבבות קטנים אוצרים תקוות גדולות -
והפסקתי לדבר איתה.
אלה חודשיים שלא יוחזרו לי.
כי דיברנו כל יום.
בהתחלה הוא בכלל לא היה מאושר.
אבל הוא חזר בו לטובה.
חבל שלקח לי כל כך הרבה זמן כדי להתנצל.
ביקשתי ממנה, "אם אי פעם תמצאי בלבך דרך
לסלוח לי ולתת לי הזדמנות שנייה,לא תתחרטי על כך."
אני ואבא יוצאים החוצה.-טוב.
אני אוהב אותך, אימא.-ואני אוהבת אותך. קדימה.
אני חושבת שאנשים יכולים להשתנות.
אני יודעת שאנשים יכולים להשתנותכי ראיתי את זה.
הייתי עדה לזה.
היא אמרה שפיציתי.
היא אמרה, "פיצית על החודשיים שנעדרת בהם."
אני מצדי מרגיש שלא פיציתי על כך.
תני לי שנייה.
היכון, צא.
אנשים אומרים לי,"אתה אבא מדהים. אתה אבא נפלא."
ואני חושב,"לא ידעתם שלא רציתי את הילד שלי.
כל מה שאתם יודעים זה מה שאתם רואים עכשיו.אני מאוד נוכח."
כמעט הגעתי.
אבל היו לי המגרעות שלי והאשמה שלי.
בעיניי זה מקום לשיפור.
אבא שלי בקושי ידע קרוא וכתוב.אבל הוא תמיד היה לידי כשנזקקתי לו.
אף פעם לא התנער מהאחריות או מהחובות שלו.
אני מעריץ את זה,כי כמו שאמרתי, לא היה לו כלום.
אבל הוא תמיד נתן משהו.
בעיניי יש לו תארים. הוא הנשיא.
הוא האדם הראשון על הירח.
בשבילי הוא הכול.
מה המצב?
הבן שלי אמר לי פעם שהוא רוצה להיות כמוני.
הבטתי לו ישר לעיניים ואמרתי,"לעולם לא תהיה כמוני.
אני לא רוצה שתהיה כמוני.
אני עושה כל דבר שבכוחי כדי לטפח ולעצב אותךכך שתהיה יותר טוב ממני."
יאיי! יום הולדת שמח, בן.-תודה, אבא.
הבן שלי כל כך חכם וכל כך מלא חיים.
המטרה שאני מצפה לה בעתיד היא חיים ארוכים.
אני מקווה שאחיה מספיק זמןכדי לראות את בני מקים משפחה.
לראות איזה אדם הוא יהיה.
אבא.-כן, אר.ג'יי.
אני אוהב אותך בכל הלב המתוקן שלי.
באמת? תודה.
וואו...-אבא?
אתה בסדר?-כן, אני בוכה. וואו.
תשלים את המשפט.-כן.
אבא הוא...
אגיד מה המשמעות של זה בשבילי,מה אבא שלי בשבילי.
אבא הוא מצפן.
לאבא שלי הייתה תחושה חזקה של מוסר אישי,
של מה צודק ומה לא צודק.
הוא היה אבא טוב. מחמיר, אבל טוב.
את אבא שלי קשה לתאר.
הוא לא הרבה לתת עצות.
הוא לא בישל, לא הכין איתנו שיעורי ביתאו משהו מכל הדברים האלה.
כי הוא היה בעבודה כל היום.
אבל בסופי השבוע אבא היה במיטבו.
הוא אדם טוב.
הוא לא מת. אני סתם נחנק.
גדלתי כמו הרבה בני מהגרים,
כשהעיקרון שהגדיר את הדור שלנו היה הקרבה.
אבי עבד הרבה.
ו... זה מצחיק כי עכשיו אני עובד הרבה.
שיהיה לך יום נעים.-טוב.
עזבתי את אשתי 24 שעותאחרי שהיא ילדה את בתי
כדי להצטלם לטלוויזיה.
אפילו כשאני מדבר על זה עכשיואני מרגיש אשם.
כשאני חושב על זה, הייתה לי עבודהכמו בימים עברו.
אני צריך ללכת לרוקפלר סנטרולצלם את התוכנית.
תוכנית גדולה למען הקהל.
כנראה גרמתי לזה באופן כלשהו
כשבמודע או שלא במודע,
הפכתי את עצמי לאבא מהטלוויזיה.
נולד לי תינוק, חייב לזוז. זמן ללכת לעבודה.
אני מתוכנת באופן כזה שצריך ללכת לעבוד.
וזה חלק גדול מהתפקיד שלך כאבא.אני יודע שזה מיושן.
אני חושב שחלק גדול מנרטיב האבהותהוא עדיין נרטיב ישן מאוד
של האב שיוצא אל הג'ונגל
וחוצב חיים, ומוצא מצרכים והורג דישון.
אבל בעצם הילדים שלך רוצים שתהיה איתם.
ייתכן שיש אדם כלשהושבאמת צריך לעבוד 75 שעות בשבוע.
ואולי טוב שכך מבחינת המשפחה שלו.
ואם יש הסכמה, אז הפוך אותה לאסטרטגיה.
אבל אל תהפוך את זה לצוהר בריחה.
- תיאגו קיירוז, ריו דה ז'ניירו, ברזיל -
בוקר טוב.
קשה לנו, לבנים בברזיל,
לדעת איך להיות הורה.
החברה תמיד אומרת,
"תשאיר את זה לאימא. אבא יעשה רק טעויות."
עוד ביס.
ביס גדול.
זה גרוע שזו התפיסה שיושבת לך בראש
כי אתה באמת חושב שאתה לא מסוגל.
אבא, אני רוצה לעזור לך.
אבל אתה עוזר לי.
אני נלחם כדי לאזן בין תפקידי כאב
ולתפקידי כעובד.
ואני רק שותה הרבה קפה כדי לאזן את זה.
כלומר...
תודה, בן.
זה מצוין, תודה. אתה מכין קפה מצוין.
כשהפכתי לאבא, השתניתי מאוד.
- אנני קיירוז -
בדרך ככל האימהות משנה את הנשים.
בלידה, במהלך ההיריון,הוא היה איתי כל הזמן.
לכן את כל השינויים שעברתי גם הוא עבר.
אפשר לראות את השינוי בפנים שלו.
זה היה קשה,כי נהפכתי לאבא בלי שהיה לי אבא.
בשלב ההוא התחוור לישאני פשוט לא יודע מה לעשות.
לא היה לי מושג.
התחלתי לקרוא כל דבר שקשור להורות.
אבל ברגע שאתה מתחיל להביןאיך אתה הולך לגדל את הילד,
אתה צריך לחזור לעבודה.
וזה קוטע את כל הרגשות שיש לך.
אני חושבת שזה אבסורד שאבות מקבליםרק חמישה ימים כחופשת לידה.
למה אבות צריכים חופשת לידה?
לא רק משום שאנחנו צריכים ללמודאיך לגדל ילד,
אבל יש לנו גם אימא לאחר לידה.
הוא צריך לתמוך הרבה באימא.
נכון שהתינוק תלוי יותר באימא
בלבד בשלושת החודשים הראשונים.
אבל מי דואג לאימא?
מי יהיה לצדה לאורך תקופת ההתאוששות?
איך הוא יוכל לתמוך באם, אם אחרי חמישה ימיםשל חופשת לידה
הוא צריך לחזור לעבודהכדי לשלם את החשבונות.
עברו מכאן.
תוריד את הידיים, בן.
עברו מכאן. דנטה נכנס ראשון.
אני עובד לפרנסתי כמהנדס מכונות.
זו עבודה קבועה של 8:00 עד 17:00.
הולכים לבית הספר, חבר'ה.
יש!
אבות אחרים לא חושבים כמוני.
אני שומעת המון על האב העוזר.
"וואו, איזה אבא נחמד בעלך,הוא כל כך עוזר."
לא. זו לא עזרה.
עזרה זה השכן שלי שמשגיח עליהם כמה דקות...
בזמן שאני תולה כביסה.
זו עזרה.
האבא לא עוזר.
הוא יוצר ביחד. הוא מטפל.
תירגע. עזוב את היד של מאיה.
תירגע ותנשום.
דבר אחד למדתי ביומי הראשון כאב,
והוא שאתה חייב ללמודלסמוך על האינסטינקטים שלך.
אנחנו יודעים לעשות את זה.
הוא מצא קול חדש.
הלו, הלו...
הוא מעלה פודקאסט עם שני חברים.
משמח מאוד לראות
שלמרות שהאבות שלנו לא הפגינו אהבה,
אנחנו עדיין יכולים ליצורמקום של אהבה למען ילדינו.
החלטתי לנקוט את הטקטיקה הזאת:
"אם תשאירי את הצעצועים שם, אזרוק אותם."
זו הבעיה:
אתה מצפה שבתך תציית להוראות שלך
בלי להסביר לה למה.
וקיים גם פחד.
אתה מבין?
אני מבין.
כל כך טוב לראות את התנועה הזאתמתחילה להתעורר כאן בברזיל.
אחרי הלידה של בני הבכור התחלתי לכתוב בלוג
ולתעד את חוויות השנים הראשונותעם הבנים שלי.
באחד הפוסטים הייתה תגובה שאמרה משהו כמו:
"תהיתי אם עכשיו הזמן שלנו."
שאלתי את עצמי, "מה הוא אומר?"
סיפרתי על זה לאנני,
והיא אמרה, "אלוהים אדירים, זה אבא שלך.הוא מצא אותך."
שמונה עשרה שנה לא ראינו זה את זה.
זה חיים שלמים בלי אבא שלי.
נדמה שהתחלתי לכתוב בלוגרק כדי שאוכל לפגוש שוב את אבא שלי
ולבנות איתו סיפור חדש.
הוא רעד ובכה.
הוא חיבק את בני והתחלנו לבכות.
היה כל כך טוב שלבנים שלי יש סבא.
בחיי... זה היה טוב. זה כל כך טוב.
וואו, איזו מתנה.
אתם תחשבו שאני ממציא את זהאבל ממש לא.
בדרך לכאן, כשנסעתי באוטוסטרדה,
זפזפתי בין תחנות רדיו ונתקלתיבשירו של הארי צ'ייפין,
"החתול בעריסה וכף הכסף"
שמספר על אבא שאומר,"אין לי זמן עכשיו, בן, אבל אחר כך."
אני חושב שכל האבות חושבים על זה.
כולנו שואלים את עצמנואם אנחנו נוכחים מספיק.
לפעמים אני תוהה,"האם אני נוכח יותר מדי יחסית לאבא שלי?
אתה לא רוצה לתת להם מרחב משלהםולאפשר להם לצמוח?"
זה מסובך.
אני חושב שזה משתנה מהר מאוד, מדור לדור,
מהו תפקידך כהורה.
מההתחלה אשתי ואני היינו צוות
ואנחנו שותפים בזה.
החלפת חיתולים, עיקור בקבוקים,כל הדברים האלה,
שנינו היינו מעורבים בכל דבר.
ותודה לאל שהייתי שם.
יש לי חברים שאומרים,
"כן, אין לך הרבה מה לעשות בשנה הראשונה.
הם רק מתעוררים קצת ואתם נקשרים.
אבל בהתחלה האישה עושה הכול."
ואין טעות גדולה מזו.
אתה עושה עבודה טובה.
תודה רבה, מתוקה. אבא משתדל.
האם אני עושה יותר מדי? האםאינני מספיק גבר משום שאני מעורב כל כך?
אבל אני אוהב להלביש לתינוקות שליחיתולים נקיים.
תראי להם מה זאת התמדה. היא מתקדמת.
זה אבא חדש שהומצא.
אני מביא אותם לבית הספר יום יום.
הולך לימי הורים ודברים ש...
אני הולך לכל דבר.אני מרגיש כאילו אני בעצמי הולך לביה"ס.
אם היה שלי היה מגיע לבית הספרבאמצע היום והייתי רואה אותו,
הייתי מחרבן במכנסיים.
כי פירוש הדבר היה או שמישהו מתאו שאני בצרות שלא ייאמנו.
אני לא אומר שזה היה יותר טוב.
אני לא חסיד של "הימים הטובים ההם."
אבל אין ספק שהתרחשה תנועת מטוטלת.
- סואיצ'י סאקומה, טוקיו, יפן -
נהגתי להתרברב שאני עובד 150 שעות נוספות.
כי זו הייתה הנורמה.
גבר שלא עובד הוא נפל של החברה.
אובחנתי כסובל ממחלה אוטואימונית.
זה היה כאב בלתי פוסק.
זה מנע ממני ללכת לעבודה.
לארוחת בוקר יש תדמית מקובעתכ"עבודה של אימא."
נדיר לראות גבר עומד במטבח בבוקר.
בבית שלי אני מבשל, זה הסטנדרט אצלנו.
הי, בוקר טוב.
בוקר טוב.
תניח את הטלפון הנייד של אימא.תחזיר את המחברת.
תחזיר את המחברת למקום.
המחברת. תחזיר את המחברת למקום.
אל תתנהג כך עם המחברת.
שים אותה במקום.
אבא.-כן.
תסתכל שם.
מה?
שם.
תאכל, יו.
אחרי שפרשתי מהעבודה לפני עשרים שנה...
רציתי להתגרש מאשתי.
בגלל המחלה.
היא הייתה נתקעת בביתכי הייתה צריכה לטפל בי.
לא יכולתי לסבול את המחשבה הזאת.
אפילו שקלתי התאבדות.
אני זוכר בבירוראת המילים המדויקות של אשתי...
"בבקשה, תמשיך לחיות למעני."
תתכונן.
נראה שאתה עושה חיים.
אני יכול לספר לך משהו מאכזב?
לא.
לבשת את החולצה הפוך.
אשתי אמרה לי, "אני אלך לעבוד...
אתה תישאר בבית."
קיבלתי על עצמי את תפקיד של
עקר הבית.
טוב, קדימה.
הסיבה שצבעתי את השיער,
במילים פשוטות,
לא תמצאו אף איש עסקים יפני
עם שיער מחומצן.
אם אתה צובע את השיער,לא תוכל לחזור לעבודה.
ולכן צבעתי לבלונד.
הראיתי לאשתי, והיא אמרה...
"דווקא יפה לך."
אחרי שעברתי בדיקות תקופתיות...
הרופא שלי אמר, "המחלה שלך נעלמה.מה היית רוצה לעשות?"
השאלה הראשונה שעלתה לי לראש...
"אני יכול להביא ילדים?"
אשתי אמרה בנחרצות,
"אנחנו לא מביאים ילדים. אין לנו צורך בהם."
יצאתי למסע שכנוע בן שנתייםכדי לשכנע את אשתי.
לבד מהיריון, לידה והנקה...
את כל השאר גבר יכול לעשות.
כשאשתי שמעה את זה, בסוף היא הסכימה ואמרה,
"בסדר, אני מוכנה ללדת בשבילך."
היום אני באקיהברה בפגישה של
האגודה הסודית "החברים של עקרי הבית."
באתי לדבר על עניינים שוניםהקשורים למשק הבית.
האמת היא שאין כאן שום סוד. אנחנו פתוחים.
אבל ביפן, אם אומרים שמשהו הוא סודי,זה מגניב.
השכן שלי סיפר שהותר להםלצאת לחופשה בתשלום לאחרונה.
אני חושב שאנשים מודעים יותר לקיומנו.
עקר הבית עדיין שייך למיעוט.
אני חושב שהיחס מתחיל להשתנות.
כבר מותר לךלא לאכול את עצמך על היותך שונה.
כשהחלטתי להיות בעל במשרה מלאה,
הרגשתי שאני כישלון.
לא חייכתי הרבה.
הייתי אדם אחר.
תמיד היה לי מראה זעוף.
תמיד עשיתי פרצוף כזה...
אני חושב שזה באמת השתנה.
נהייתי עליז.
כשהפכתי לאב
לראשונה בחיי בכיתי משמחה.
אני רוצה להודות לו על שנולד.
אני אסיר תודה... כן.
- שם המטופלת: הווארד, שריל -
הלו.-מותק?
היי, יקירה.-היי, מותק. מה שלומך?
בסדר גמור.-יופי.
טוב לשמוע את קולך. ספרי לי על הרופא.
הלכתי לרופא.
ו... יש שם שני ילדים, מותק.
אלוהים...
זה נפלא.
כששריל הייתה בהיריון עם תאומים,הייתי חייב לקבל יותר אחריות.
טוב.-טוב, מה יצא?
שתי בנות.
שתיהן בריאות.
ושריל בסדר?-שריל מרגישה מצוין.
שתי אחיות.-יש לך שתי אחיות.
שתי אחיות בשבילך.-שמעת, ברייס?
הולכים לראות את האחיות שלך.
ואני באמת זוכר שבישלתי יותר וטיפלתי יותר.
נשפי.
השגחתי על שריל.
אני זוכר שחשבתי לעצמי,
"וואו, הייתי ממש ילד עד עכשיו."
בפעם הראשונה הרגשתי כמו גבר.
הגשתי שאני עושה עבודה של גבר במשפחה שלי.
את יכולה לתת אחד לאבא?-תני לאבא נשיקה.
אני אוהב להיות אב לפעוטות.זה כל כך מתגמל.
זאטוטים, קצת קדחתני...
קצת מתיש.
אבל מדהים עד בערך גיל 12.
לא לצלם?-אתה מביך אותי.
אין על זה.
לחיות מחדש את הילדות שלך בצורה מופלאה.
חיבוקים, ספרים, קריאת ספרים,קצת עזרה בשיעורי בית, צביעה.
בואו נצא לחופשה. הנה דיסנילנד.
וואו. הכול. נפלא.
ואז הם נהיים מעצבנים.
לא אכפת לי. אני בסדר.-אני שונא אותך. שונא אותך.
תפסיק.
אימא, את הורסת לי את החיים.
זה נעשה אינטנסיבי מאוד בגיל ההתבגרות.
- כולם אוהבים נערות איריות -
בסדר.
יש להם יותר רגשות מכפי שידעתשיכולים להיות לבני אדם.
את תהיי שחקנית מצוינת, סאמר.
אני לא יודעת אם אני בוכה או צוחקת.
הנה הבת שלי בהתקף זעם
כי אני לא נותן לה את הטלפון שלה.
תן לי את הטלפון שלי.
בואו נשלים עם כך שאף אבא אינו מושלם.
- הוולוגים של קירן דיווידסון -
רגל על הבלם.-כן, רגל על הבלם.
תתרחק מהעץ.
תיזהר. אישה עם כלב.
תאט. אתה בפינה.
וואו. אין לך מושג.
כולנו ממציאים תוך כדי תנועה.אין בית ספר לזה.
זה אהבה וגבולות.
תאהב אותם, אבל יש מקריםשצריך להגיד "לא."
בגיל צעיר מאוד הבת שלנו,כשהיא הייתה תינוקת אמרתי לאשתי,
"זכרי שלא משנה מה נעשה,יום אחד היא תלך לטיפול
ותתלונן עלינו."
מורגן איחרה לאוטובוס.-מה אתה עושה?
אז אבא מסיע אותה לבית הספר.-תפסיק.
ואני אלווה אותה לתוך בית הספרוזה יהיה נפלא.
לא נכון. תפסיק.-לכן נצלם את החוויה.
לא.
המנויים שלי ימותו על זה.
לא. אין לך מנויים.-בטח שיש.
דלת אחורית...
בואי, ילדה.-לא.
אוהב אותך.
ביי.
החיים טובים.
אני נותן להם הרבה חופש.
למרות שחשבתי שאהיה
הורה שעוקב כל הזמן אחרי ילדיואו אבא טיגריס.
אם לא אבא טיגריס, אז אבא גירית. חיה כלשהי.
אני לא חושב שהילדים שלי קיבלו עונשים.
הם חושבים שכן.
"אתה כל כך מחמיר איתי."
ואני בתשובה, "אי פעם בחייך קיבלת ריתוק?"
"לא."
"האם אי פעם בחייך שללו ממך משהו?"
"לא."
אין להם מושג עד כמה הרמתי ידיים.
"אני אגיד לך למה. כי ככה אמרתיוכי זה הבית שלי."
אני זוכר ששמעתי את זה וחשבתי,"איזה מהלך דפוק, אבא."
ועכשיו אני אומר את זה לבן שלי.
היה לנו משהו שנקרא "מעגל ביטחון."
במעגל הביטחון יכולת לומר כל דברללא חשש שתיענש.
ואז הגענו למצב שהילדים הרגישוכל כך בנוח במעגל הביטחון,
שהם פשוט אמרו הכול.
כשווילו הגיעה לגיל 15,
התחלתי לפרוש ממעגלי ביטחון.
לא, אבא, אני לא רוצה לדבר על...
לא. ברצינות.
הגוף שלך משתנה.-לא, אבא. אוי, אלוהים...
הגוף שלך משתנה.-אבא, שתוק.
אני רוצה שתוכל לדבר איתי.
אני יכול לדבר איתך.רק לא בא לי לדבר איתך עכשיו.
מתישהו תתחיל לקיים יחסי מין.-אוי, אלוהים. אבא, תפסיק.
אם אתה...-אימא נתנה לי ספר
שמסביר הכול.
אני רק אומר.-לא אהבתי את זה.
אני יודע, אבא. אלוהים אדירים!-אתה יכול לדבר.
אתה יכול לדבר איתי על זה.-פשוט תשתוק.
אחד הדברים שג'יידה ואני נתקלנו בו
והסכמנו עליו בשלב מוקדם של ההורות שלנוהוא שאנחנו לא יודעים.
אם אתם מתחילים בכך שאתם לא יודעים,
הרבה יותר קל לפתח מערכת יחסיםעם הילדים שלכם
כי הם יודעים שאתם לא יודעים.
הגענו למקום נוח שבו יכולנו לומר,
"זה מסובך. עזרו לנו כאן.
מה לדעתכם אתם צריכים כדי להתפתח
ולהיות הגרסה הכי מוצלחת של עצמכם?
עזרו לי. כרגע אני לא יודע."
אתה רק מתחיל ללמוד שחלק מלהיות אבאזה לטפל בדברים.
להתמודד איתם, גם אם זה לא נעים.
גם אם אתה לא מצטיין בזה.
תצמח לתוך התפקיד של סיוע לגידול הילדים,
כי כל דבר יכול לעזור.
- רוב וריס שיר, דארנסטאון, מרילנד -
כמעט סיימנו.
אתה מוכן? חכה רגע, בוא נבדוק את הרקיקים.
שרפתי את הרקיקים?
הוספת המון סוכר לקפה.
אני חושב שזה מספיק.
את תתעוררי היום?
את ישנה כבר לא פחות מ-14 שעות.
את בסדר?-צא מהחדר של אחותך.
היא ישנה כבר 14 שעות.
אלוהים...
זה מה שיקרה אם תרשה לה.
הבטחתי לה שהכין רוטב לה רוטב נקניקיות.
- רוב שיר -
בשלב שידעתי שאני רוצה להיות אב,הייתי בן שש בערך.
אני רציני.
רוצה רקיקים ברוטב נקניקיות?
רוצה שאבא יכין לך?
תכיני בעצמך?
וואו. הלם.
חכה רגע. נוסיף קצת חלב.
בשלב מסוים פנו אליי זוג לסביותבנוגע לתרומת זרע.
שאלתי, "אם אעשה את זה...
- ריס שיר -
מה תהיה מידת המעורבות שלי בחיי הילד?"
הן אמרו, "לא תהיה לך כל מעורבות."
עניתי, "אז אני לא יכול לעשות את זה."
אם אני יודע שיש בעולם ילד שלי,
אני רוצה להיות חלק מהחיים שלו.
כך אני ידעתי שאני רוצה להיות אב.
החלטתנו להיות הורים אומנים.ניקח ילדים לאומנה במטרה לאמץ.
אני זוכר כששאלו אותנו על
מספר הילדים שנרצה לאמץ, חשבתי על אחד,
אולי שניים, כי דיברנו על זה
והחלטנו שלא נפריד בין אחים ואחיות.
עברנו מאין ילדים לארבעה ילדיםבתוך פחות מחצי שנה.
שלושה בנים ובת.
כך הפכנו למשפחה של שישה.
שלושה מהם היו בחיתולים.
כולם חשבו שאנחנו לא שפויים.שאנחנו פשוט משוגעים.
אני מניח שהיה צורך בקצת מזה
כדי לקבל את המצבולעשות הכי טוב שאנחנו יכולים.
מקאי דיוויס, תן לאחותך לשחק. אני לא צוחק.
לא ארשה לך לשחק בכלל
אם אתה לא נותן לאחותך.
החלטה שלך. טוב?
יש אפשרויות בחירה למעשים.-לעזאזל.
אם אתה רוצה לתת לאחותך לשחק, נפלא.
אם לא, אז לא תשחק עד סוף היום.
לא נותנים לך ספר הדרכה להורות,אז הדרך שלנו היא ניסוי וטעייה.
יותר כמו, בחר את המאבקים שלך.
הוא נורא רע אליי.
אני לא חושב שהוא...
אחיך לא חושב שהכרחי שיהיו לך כברידידים בנים.
שיהיו לך יזיזים, לא...
מה?-כן, יזיזים.
לא חבר.
מה?-מה זה יזיזים?
מה נסגר?-מה?
אני חושב שכולכם צריכים לחשוב על הלימודים
ולא על חברים וחברות.
אין לי לימודים.
אמאיה, צריך לזוז.
תנעלי נעליים, בובה.
יום אחד ריס הגיע מהעבודה, כי שנינו עבדנו,
והילדים הלכו לצהרון אחרי הלימודים,
ואמר, "אני רוצה להיות אבא במשרה מלאה."
אמרתי, "בסדר.
נצטרך לשנות את התקציב שלנו.
כי אנחנו רגילים לשתי משכורות.
אבל נסתדר."
באותו תקופה עבדתי בשתי משרותאבל זה היה פשוט הגיוני.
אבא יכול להיות הורה במשרה מלאהוזה לא נתפס כמשהו לחלשים.
הרגשתי שאני רוצה להיות בביתכדי להיות זמין להם.
אנחנו שומעים את זה הרבה,"מי האימא ומי האבא?"
אנשים אשכרה שואלים את זה.
ואני צריך להזכיר להם ששנינו אבות,
אבל מה שכן, אנחנו שותפים.
זה מה שהורים אמורים לעשות.
נתראה עוד מעט.
אוהב אותך.-ביי. אוהב אותך.
שעון אפל.-אני לא קונה לך שעון אפל.
למה?-אתה לא מצליח אפילו לשמור על הטלפון שלך.
אתה צוחק עליי?
אז אני יכול לקבל רחפן?-לא, אני לא קונה לך רחפן.
היי, תיזהר.-כן, אבא רואה.
אייל טוב. יש שם גור.
תודה שהזכרת לי.
טוב, כולם לנעול מגפיים.אנחנו הולכים מאחור.
מה קורה, חבר'ה? אתם סוף סוף שמחים שבאנו?
כל היום.
נעדרתם כל היום.
אימא שלי התחתנה שש פעמים.
עם שישה בני זוג הוא ילדה עשרה ילדים.
מגיל רך מאוד...
אני זוכר שאבי כיבה סיגריות על הרגל שלי,
זו הייתה הדרך שלו לשלוט.
ביום הולדתי ה-18 הייתי חסר בית.
זה היה קשה.
השנה אהיה בן 53.
אני לרגע לא בורח מזה.
גם לילדים שלי היה עבר קשה מאוד.
והאתגרים והקשיים...
אין לנו הרבה מה לעשות לגביהם.
למשל, כשמקאי אובחן כלוקהבתסמונות אלכוהול עוברית,
הם לא היו בטוחים אם הוא ידע לדבר אי-פעם.
מקאי, ככה אתה קורע את החולצות שלך. תפסיק.
אבל אני חשבתי, לעולם אל תאמר לעולם לא,
ואולי פשוט לא היה לו מישהו שהקדיש זמן...
לא, אני לא מתכוון לסחוב אותך.
להראות לו שהוא כן יכול לעשות את זה.
טוב.
יום אחד חזרתי מהעבודה
וריס קרא על ילדיםעם תסמונת אלכוהול עוברית.
והוא קרא על ילדה שהוריה קנו חווה
ואיך זה שינה אותה.
שאלתי אותו מה לדעתו אנחנו צריכים לעשות.
הוא אמר, "הנה חמש חוות למכירה."
ואז פשוט קנינו חווה.
איפה קערת האוכל שלה? היא הייתה...
מה? איפה?
אמאיה, הם שם.
החווה באמת אפשרה למקאי להרגיש מוגן.
מקאי ואני חושבים אולי לקנות לאמה או...
כן, אני יכול לפתוח את זה.-זו לאמה או אלפקה?
לאמה.-לאמה.
אנחנו שוקלים לקנות לאמה.-אלפקות יורקות.
צריך להגיע לגובה כזה.
לא עשית קפיצת שפגאט.
כן עשיתי. זו קפיצת שפגאט.
את אמורה לגעת באצבעות הרגליים.
הייתי אומר שכל אחד מהילדים שלנוהגיע עם מטען משלו
שהוא צריך להתמודד איתו.
לעולם לא אשכח כשריס בא אליי ואמר,"יש לנו בעיה.
אני מוצא הרבה אוכל בחדר של אמאיה."
אמרתי לו, "היא אוגרת."
אמאיה הייתה רעבה ומפוחדת,
כי היא חששה שלא יאכילו אותה.
שים לב לבוץ.
בני גרייסון, עכשיו בן 11,
אמו ילדה אותו בגיל 12.
הוא נכנס למערכת בפעם הראשונה
עם דימום במוח ותסמונת התינוק המנוער.
היא הרתה בפעם השנייה בגיל 14.
זה בני טריסטן.
בבקשה, לא, טריסטן.
הוא עושה סלטה לאחור.
אתה כל כך קרוב.
הם סובלים בדרך משלהם.
הם פשוט לא יודעים מה לעשות עם זה...
או איך לשנות את זה.
וכאן אתה כאבא נכנס לתמונה.
אתה חייב לעזור להם.
צומח לך שפם.
אמרתי לך שיש לי שפם.
לי יש.-מה זה?
זה חצ'קון.-זה שפם.
לא נכון, זה חצ'קון.
לא.-זה חצ'קון.
כן...-זה לא חצ'קון.
אל תכה אותו.-עוף לי מהעיניים.
זה לא חצ'קון.
זכיתי בלוטו.
בפירוש זכיתי בלוטו.
נהייתי אבא.
צאו.
לא היה דבר שרציתי יותר בחיימלהינשא ולהקים משפחה.
הילדות שלי לא הייתה הילדות מהסרטים
שחשבתי שהיא אמורה להיות.
ורציתי ליצור את זה למען הילדים שלי.
אני חושב שילדים פורחיםכשהם יודעים שהם אהובים.
אני חושב שילדים פורחיםכשהם הכי מוגנים שיכולים להיות.
ואני חושב שילדים פורחיםכשהם נחשפים לדוגמאות טובות.
בה במידה שאתה מצליחליצור לילדים סביבה כזאת,
אני חושב שאתה עושה כל מה שאתה יכול.
וזה...
כולנו חושבים שנצליח לעשות הרבה, הרבה יותר.
אבל אני לא חושב שמשהו מזהיכול לבוא במקום שלושת הגדולים:
אהבה, ביטחון ודוגמה אישית.
חכו...
זה היה צילום מצוין.
תראה את זה, הבסתי אותך.
אבא.
אני יודע שאני מנצח בהפרש גדול.
אני זוכר שאבא עבד קשה,
אבל לרגע לא היה ספקלגבי סדר העדיפויות שלו.
כן, אבא שלי עבד הרבה.
אבל באנו איתו לצילום, הסתובבנו עם אנשים,
ויש סצנה אחת שבה אבא מסתכל למצלמה.
ג'וסי יושבת על ברכיו,פייג' הביטה מעל הראש שלו,
ואני תלוי לו על האוזן או משהו.
אם רציתי לראות את אבא או לדבר איתו,אבא היה שם.
הנה תמונה שלי ושל אבי.הוא היה בחיל האוויר.
אני זוכר את המקום הזה, ממש מעט.
ראית את אבא עוזר לי עם המכוניותבגראנד ת'פט אוטו, נכון?
ראיתי מה?-בתמונה הזאת.
תמונה כל כך טובה.
אבא, בן כמה היית שם?
עדיין בן 22.
גם אבא שלי וגם סבא שליהיו אבות נפלאים.
הם תמיד היו נוכחים מאוד מבחינה רגשית.
- ראנס הווארד -
אלה המגפיים שבהם הוא תכנןלהפוך לכוכב קולנוע.
ואומנם הוא לא הגיע לזה,
הוא נאלץ לשנות את המסלול של המשפחהבצורה חזקה מאוד.
הערצתי את אבא שלי
ורציתי לחקות אותו במובנים רבים.
במיוחד את ההתנהלות שלו במשך חייו.
- ראנס הווארד, 2013 -
סבא.
בוקר טוב.-בוקר טוב.
בחור בשם רון הווארד, רוני,באותה תקופה קראנו לו רוני,
הופיע בתוכנית שנקראה"המופע של אנדי גריפית'."
וכאביו,
נכחתי בצילומי התוכניתכאפוטרופוס וכמשגיח.
אני זוכר בבירור את כל ההתנהלות.
אין חוקים לאבות ובנים.
ככה פשוט.
כל אם או אב מגדלים את בנם או בתם,לפי העניין,
באופן שהם רואים לנכון.
ואני חושב שהכי נכון לךלהרוויח על עבודה שעשית.
אתה מבין את הכוונה שלי?
אני חושב שכן.-יופי.
לא אקבל את 75 הסנטים.
נכון.
ישבנו סביב שולחן בחזרת קריאה של תסריט,
וכיוון שאבא שלך רוני עדיין לא ידע לקרוא,
אני קראתי במקומו.
אחרי שקראנו את התסריט,
קמתי מול המפיקים והכותבים והבמאי
ואמרתי, "סגנון הדיבור שיצרתם לאופי,"
זו הדמות שאבא שלך גילם, אופי,
"סגנון הדיבור שנתתם לו,
עם כל ההתחכמויות האלה שהוא אומר,
הוא יגרור צחוקים אבל זה יזיק מאוד
לקשר שלו עם אביו.
כלומר, אנשים אולי יצחקו מזה,
אבל בעומק לבם הם יתרעמו על הילד.
הם לא יאהבו אותו."
אמרתי להם שלדעתי הם צריכים לשקוללשנות את זה
כדי שאופי לא יצא כזה ילד גועלי.
אני זוכר שאנדי ניגש אלי
ואמר, "ראנס,
דיברנו על מה שאמרת בארוחת הצהריים.
אתה צודק.
אנחנו נשנה את הדמות,
והוא לא יהיה חוצפן והוא לא יהיה חכמולוג.
נשתדל לבנות את הקשר
ביני, אנדי, לבין אופי,
באופן דומה לקשר בינך לבין רוני."
אני זוכר שגילית לי פעם שאתה מודאג מאוד
שלעולם לא תהיה אבא טוב כמו שהיה אביך.
נכון, זה הדאיג אותי מאוד.
כן.
הוא היה נפלא.
אני לא הייתי.
אם אתה יכול להיות אבא טוב, זו ברכה
שאתה יכול להעביר הלאה, וזה... מעבר למילים.
והוא סיפק את הסחורה.
- לונדון, אנגליה, 1987 -
השלב הראשון הוא נשימה איטית.
ואז עוברים ל...
נכנסתי לנשימת-יתר רק מההדגמה.אז משהו קצת לא תקין.
זו לא בעיה שלי,לאבא שלך יש נטייה לנשימת-יתר.
אפשר בבקשה...
בדיוק נודע לי שהרופאים אמרו,"בכל רגע."
הבטן של אימא מתכווצתומתחילה לדחוף את התינוק.
בסדר?
זה קצת כואב כשזה קורה.
אז מה שהיא צריכה לעשותזה להתרכז ולנשום.
ידעת שאבא אמר שהחשש הכי גדול שלו
היה שהוא היה משוכנע שלעולם לא יצליח
להיות אבא טוב כמו אבא שלו?
זה תמיד הדאיג אותו,
כי הוא העריץ את סבא כל כך.
ככה הוא אמר?-כן.
אני מודאג מאוד שלא אוכל להיות...
אני מסתכל על אבא ותמיד אומר לעצמי,
"עמוק בפנים אני לא אדם טוב כמוהו."
כן, זה בהחלט מדאיג אותי.
אני חושב שאתה נכנס למצב די טוב.
אנחנו כבר יודעים מה אנחנו עושים.
ואילו בעבר, אני חושב שהעמדנו פנים.
אני חושב שבשנה האחרונה,
התחלנו להבין את המערכת ולפתח תוכנית.
ויש לך אחיות נפלאות.
ואתה יודע...
אני מקווה שיהיה לך טוב.אני רוצה לדאוג שיהיה לך טוב.
זה אחיך הקטן.
זה ריד. את יכולה להגיד "ריד"?
שלום.
גברת קטנה...
כן, הנה...
עברו שבעה שבועות.
היא כל כך גדלה.
היא אוכלת כל כך הרבה חלב.
אני יודעת.
אשלי מתעוררת בלילה ושואבת,
ואז אני מאכיל אותה, ואני אוהב את זה.
היא פירקה בקבוק שלם.
וזה קטע מאוד מחבר.
תראי את זה. זה היסטרי.
תתמתחי לך.
גברת קטנה. אני יודע.
כן.
הו, כן.
היא מדהימה.
אני משוכנע שהיא מכירה אותי מצוין.
היא לא תזכור את זה, אבל זה לא אומרשזה לא נשאר איתה,
כך אני מאמין.
ומה שבטוח, יש לזה השפעה עליי.
רוצה לשמוע מה השאלה שהכי מטרידה אותי?
אני לא יודע את התשובה.
אשמח לשמוע את תשובתך
או אולי פשוט נשאיר אותה כשאלהשאני מציג לקהל.
האם אני יכול לקבוע אם אני אבא טוב
או שבסופו של דבר זו החלטה של בתי
שתקבע אם אני אבא טוב או לא?
ו...
הרעיון של אי-ידיעה מפחיד נורא.
זה מוזר? זה המאבק הכי קשה שלי.
מה הציון שלי כאב באתר רוטן טומייטוס?
מה אני? האם אני טוב פלוס או לא?
זוז.
דווש, דווש. אני תכף עוזב אותך.
אני תכף עוזב אותך.
סע, סע.
סע. כל הכבוד.
בשלב מוקדם קראתי ספר של דיפאק צ'ופרה.
הוא אמר,"אתה צריך לראות את הקשר שלך עם ילדיך
כאילו הם נשמה ואתה נשמה,
ולרגע קט אתה מדריך אותם מעט.
ואז הם ממשיכים הלאה."
תסתובב.
הם לא רכושך.
עצור.
אתה מסייע להם.
כל הכבוד, חמוד. שלוש החלקות.
אחת, שתיים, שלוש.
בוא.
להביא ילד לעולם זו משמעות החיים.
זה מספק לך עבודה, זה מספק לך תכלית.
זו התכלית שלי עכשיו. זה...
ברגע שוויני נולדה איבדתי את שמי.
אני כבר לא ג'ימי פאלון, אני אבא של ויני.
אבא אמיתי יעצור כדור או להביור בגופו.
או כל מה שיאיים על הילדים שלו.
האב האמיתי יתייצב לפניהםויהיה מוכן לספוג כל מכה.
החיים לא צריכים להיות מושלמיםכדי שיהיו נפלאים.
עשו אותם נפלאים.אנחנו לא צריכים משפחה מושלמת,
מספיק שתהיה נפלאה.
ואת זה למדתי מאבא שלי.
אתה מקבל את החלון הצר ביותר ואז הוא נעלם.
הוא פשוט נעלם.
אז פשוט תחגוג.
תחגוג בכל הכוח.
הייתי אומר שאין דבר מופלא יותר
מלראות את הילדים שלך מתפתחים.
כשאנחנו יושבים ואוכלים ארוחה ביחד,
ומנהלים שיחה אמיתית,
לפעמים אני יוצא מהגוף שלי וחושב,"זה הדבר."
אני חושב שמה שמצטבר בסופו של דברזה מה שהם רואים, מה שהם נחשפים אליו.
טוב, גברת קטנה. נעשה את זה.
האופן שבו אתה כאב חי את החיים שלך.
הנה, יפהפייה.
איזו דוגמה אתה נותן להם?
לא כל אחד יכול להגיע לכל משחקאו למשחק כלשהו.
לא כל אחד יכול לשבתולהכין שיעורי בית עם הילד שלו,
כי אולי הוא עובד בשלוש משרות.
וזה משהו שאנחנו כחברה צריכים להכיר בו,
בחשיבותו של האב.
ואנחנו צריכים להשתדל ליצור חברה
שמאפשרת להם לעשות כמיטב יכולתם.
כי אבא במיטבו מספקמעין תחושת ביטחון עקבית...
ולכן גם אפשרות.
אתה רואה את זה?-כן.
כל הכבוד.
גנן מבין איך צריך לטפל זרעים
במזג אוויר טוב ובמזג אוויר רע.
גנן לא רוצה שהזרע יהפוך למשהו אחר
ממה שהוא נועד להיות.
גנן לא רוצה שוורד ייהפך לעץ אלון.
גנן טוב עוזר לזרע לצמוחולהיות מה שהוא רוצה להיות,
לא מה שהגנן רוצה שהוא יהיה.
כן. כל הכבוד.
אבא זה...
רב-גנן.
דיברתי עם אנשים הרבה יותר מגניבים ממני.
פאטי סקיאלפה וברוס ספרינגסטין.
דיברתי עם פאטי סקיאלפה והיא אמרה,
"אוי, אלוהים. ברוס יושב ליד השולחןומספר בדיחה,
והם אומרים, "אבא, אתה כזה חננה."
אמרתי לה, "מה?"
הוא ברוס ספרינגסטין.
שאר העולם, אנחנו...
הוא ברוס ספרינגסטין.
והיא אמרה, "זה לא משנה. הוא אבא."
הילדים שלי חושבים שאני נדוש.
אני לוהט.
אני, כאדם.
הם עשו טעות חמורה.
כל מה שהבת שלי רוצה לעשותבגיל שמונה זה לראות את "הניצוץ."
ואני כזה...
"קודם כול, לא.
שנית כול, זו בחירה נהדרת של סרט."
ככה אבות נראים עכשיו.
זה האבא החדש.
אני לובש תינוק.
זו האופנה החדשה.
לא צריכים לדחוף אותם בכלל.לא אני ולא אשתי.
אם בכלל, כמוני וכמו נטייתי להגזים,
לפעמים צריך לרסן אותם מעט.
לרסן מעט.
כמה מהרגעים הטובים ביותר בחיינו
הם סתם רגעים שקטים של ניסיוןלגרום לילד שלנו לעשות קקי.
ואז הוא עושה.
ואנחנו מריעים לו.
אם אין לך תמונה של הילדיםעל מסך הבית, אתה מזייף.
לידיעתכם.
אני קומיקאי מצליח למדי.
אחותי עורכת דין מצליחה מאוד באזור המפרץ.
מה שאני מנסה לומר זה,
להרביץ לילדים בסנדלים, זה עובד.
אני יודע שזה לא הדבר הנאור לומר.
אבל אני פשוט אומר שככה זה.
כשהם גדלים ויש לך פתאום מבוגר מצחיק.
לולא הכרתי אותם, אילו היו עמיתים לעבודהאו משהו כזה,
הייתי אומר, "איזה ילד מוצלח."
זו סוג של תוכנית "גדל לך חברים בעצמך."
האם יש לי בדיחת אבא מועדפת?
אני אוהב את הבדיחה הזאת:מהי האות החביבה ביותר על פיראט?
הייתם חושבים שזו R, אבל זו דווקא C.
המון המון תודה לך.-תודה לך.
יותר טוב ויל סמית'?
שיתפת כל כך הרבה.
אני מרגיש שהמטרה הושגה.אני מרגיש לגמרי מטוהר ונחדר.
יופי. מילאתי את תפקידי.
אבא, אני אוהבת אותך.
גם אני אוהב אותך. תודה.
תודה? מה תודה? בכלל לא רציתי להיות כאן.בכיתי מול המצלמה.
אין לי מושג למה אני מודה לך,אבל אני גאה בך.
גאה בך
תודה.-בבקשה.
אני אוהבת אותך.
את מעולה.
אוהבת אותך, סבא.-אוהב אותך, ברייס.
תודה שעשית את זה.
לזכרו של ראנס הווארד, 1928 - 2017 -
תודה.-איזה כיף.
תרגום כתוביות: גלית אקסלרד