Hi ha noves revelacions sobre l'atac de la setmana passada a Londres.
Una font anònima ens ha fet arribar aquest vídeo.
Hi veiem en Quentin Beck, àlies Mysterio, moments abans de morir.
Avisem que aquest vídeo pot ser pertorbador.
He aconseguit enviar l'Elemental de tornada a través de l'esquerda,
però no crec que jo surti viu d'aquest pont.
L'Spider-Man m'ha atacat per alguna raó.
Té un exèrcit de drons armats, tecnologia Stark.
Diu que ell serà el nou Iron Man, i ningú més.
Estàs segur que vols començar l'atac amb drons?
Hi haurà baixes importants.
Fes-ho. Executa'ls a tots.
Aquest impactant vídeo ha arribat avui...
a la polèmica web de notícies TheDailyBugle.net.
Ja ho veieu, companys, la prova concloent...
que l'Spider-Man ha estat el responsable...
del brutal assassinat de Mysterio, un guerrer interdimensional...
que s'ha sacrificat per protegir el nostre planeta, i que sens dubte...
passarà a la història com el superheroi més gran de tots els temps.
Però encara hi ha més, companys.
Vet aquí l'autèntica bomba. Prepareu-vos. Potser voleu seure.
L'Spider-Man... El nom real de l'Spider-Man és...
L'Spider-Man es diu Peter Parker.
Què co...?
Exacte, companys, Peter Parker. Un estudiant de 17 anys,
un delinqüent amb impulsos homicides...
Ets la xicota de l'Spider-Man? Ets la xicota de l'Spider-Man?
- Spider-Man! - És aquí!
- No la toquis. - Només ets un noi?
Has mort en Mysterio? L'has ajudat a matar en Mysterio?
No, jo... Jo no...
M'ha pegat. L'Spider-Man m'ha pegat!
La gent admirava aquest noi i li deien heroi.
Us diré com li dic, jo: L'enemic públic número u!
No vull tornar a fer això mai més!
MJ, em sap greu, però no m'hi veig, amb la teva mà a...
Ho sento, ho sento. Bé, on hem d'anar?
- No ho sé. A casa teva. - No! No podem anar a casa.
- Mon pare et matarà! - Què?
No havies dit que jo li agradava, al teu pare?
Sí, bé, ja no.
- Tio. - Tio!
- Tio!
- Què?... Em sap greu!
- Estàs bé? - No, la veritat és que no.
Ei, Peter!
És allà.
Ens en hauríem d'anar. Vinga.
- Has dit que no et gronxaries més... - Has de... Sí.
D'acord. Podem agafar el metro.
No...
Compte!
Això ha estat molt pitjor.
- Estàs bé? - Sí. Sí...
Va, va, va. D'acord? Em sap greu.
D'acord. Molt bé.
Ho sento.
Em sento tan estúpid. No me n'he adonat, que eres infeliç.
No, ha estat bé, d'acord? Ja ho saps, per això n'hi diem una aventura!
- I hem volat. - Ha estat divertit.
Jo podia haver estat més divertit. Ho puc ser.
- Sortirem un altre cop. - Com... quan creus que serà?
- Hauria d'anar a veure què passa. - No. No, no, no, no. Happy.
- És el que faig. - Sempre va i ve...
- Peter? - Oh, no...
- Peter? Caram! Peter... - No. No. No sé què fer!
Peter...
- No. - No he vist res.
- Això no és el que sembla, Happy. - Ho sento...
- Pren precaucions... - No és el que sembla.
Ei!
Tu deus ser l'MJ!
- Encantada de coneixe't. - Un plaer coneixe't.
Espera, has estat plorant?
Hem tallat.
Ei, Spider-Man!
Gràcies. No sabia que havíeu tallat. Em pensava que estàveu enamorats, May.
- En podem parlar a la cuina? - Crec que me n'hauria d'anar...
Creia que fèieu molt bona parella...
De fet, es sobre els límits...
- Deixa'm contestar a la porta. - Entra aquí.
- Això és la porta? - Ei, és veritat? - Ara no!
No sabia que et posés tan incòmode...
això del sexe, Peter.
Això no té res a veure amb el sexe.
Si vols que ho repetim...
Vull dir... Què és aquest soroll?
Ei, Spider-Man!
Vull dir, estaria encantat de repetir-ho si tu vols...
Jo només...
Sí.
Podeu deixar els mòbils durant cinc minuts?
Només vull parlar amb vosaltres sobre la vostra relació, d'acord?
Peter?
Què?
- Això és... - Això és aquí?
- Ei, Peter Parker... - Peter!
Potser no n'hi ha per tant.
Spider-Amenaça!
Els governs de tot el món han començat a investigar...
l'assassí conegut com a Spider-Man,
àlies, Peter Parker, àlies, el criminal de guerra amb cap de teranyina,
que durant anys ha terroritzat els ciutadans decents de Nova York.
Ara, aquesta ciutat i el món el veuen com és realment.
Assassí! Mysterio per sempre!
Han aparegut nous detalls del devastador atac de la setmana passada a Londres.
Per a més informació, anem ara a la seu d'Intel·ligència...
Les autoritats han confirmat fa poc
que els drons mortals emprats a l'atac de Londres,
han estat dissenyats per Indústries Stark.
- Agents federals! Obriu! - Agents federals? Queda't aquí!
Departament de Control de Danys.
Tenim una ordre de detenció per a Peter Parker.
- Coneix la Quarta Esmena? - Sí.
- Recerca i confiscació no raonables? - Entreu, nois. Som-hi.
Jo no he matat en Quentin Beck. Han estat els drons.
Els drons que són teus.
No... Bé, mireu...
En Nick Fury hi va ser tota l'estona. Pregunteu-l'hi i us ho explicarà tot.
En Nick Fury és fora del planeta des de fa un any.
Què?
Peter!
MJ!
Ells no hi tenen res a veure, senyor!
- No diguis res sense un advocat. - No diguis res sense un advocat.
Vull un advocat.
Senyoreta Jones-Watson...
Jones. No responc a Watson.
Senyoreta Jones...
- Per què vol un advocat si... - No he d'amagar res?
- Exacte. A no ser que... - Que sigui realment culpable d'alguna cosa?
Soc molt conscient de les seves tàctiques i dels meus drets.
Respongui només les meves preguntes.
He vist el seu expedient.
És una dona jove i intel·ligent, amb un futur brillant per davant.
Per què ho arriscaria tot per involucrar-se amb un vigilante com Peter Parker?
Em sap greu fer-te esperar.
Li podem donar berenar a en Ned, sisplau? Ha estat esperant.
Noi, ho sento molt.
Se suposa que no us he de dir res.
No, Ned. Res de res.
Només tinc una pregunta...
Quan l'MJ et va dir que en Peter era l'Spider-Man...
Què passa?
Ho vaig saber molt abans que l'MJ. Jo era l'ajudant de l'Spider-Man.
Ho sé.
Tio, la meitat dels meus nois tenen algun ajudant.
Exacte. Ho sabies...
El vaig ajudar literalment a trobar el Voltor.
No ho sabia.
I el vaig ajudar a haquejar el seu vestit un cop, i el vaig ajudar a arribar a l'espai.
Per tant, en les actuacions il·legals de l'Spider-Man,
tu has estat el seu còmplice principal.
M'agradaria que les meves paraules s'esborressin del registre.
Amb tots els respectes,
i ho dic ben insincerament,
tret que tinguin càrrecs específics i reals amb què acusar-nos,
legalment, no ens poden retenir aquí.
Definitivament, hauria d'aconseguir un advocat.
Perdoni?
És molt cruel posar nens en perill.
Li van confiar un nen i, com a tutora legal, essencialment la seva mare,
no només li va permetre posar-se en perill, sinó que el va animar.
Qui ho fa, això?
Vull veure en Peter ara mateix.
Indústries Stark ha quedat avui atrapada a la xarxa...
de la polèmica entre l'Spider-Man i en Mysterio,
quan els agents federals han obert una...
investigació sobre la tecnologia perduda de Stark.
"SENSE COMENTARIS PER ARA". - Els agents volen saber exactament què s'han endut...
Si més no, han fet servir una bona foto.
Això és genial. Gràcies.
Bé, tinc bones notícies, Peter.
No crec que cap dels càrrecs contra tu es mantinguin.
- Esperi, de debò? - Ho sabia.
Déu meu! Senyor Murdock. Gràcies.
- Gràcies, Matt. - És increïble.
De res, perfecte. Tanmateix...
- Senyor Hogan? - Sí?
Els federals estan investigant aquesta tecnologia que ha desaparegut.
Entenc que sigui lleial al senyor Stark i al seu llegat, però si estigués involucrat...
- Si estigués involucrat? - Hauria de contractar un advocat.
Necessito un advocat perquè estic... estic sota inves...? Creia...
que havia dit que no hi havia càrrecs. Podria dir...
que, per consell del meu advocat, em nego a contestar la pregunta...
respectuosament, perquè... la resposta em podria incriminar.
Hi ha una dita a Goodfellas. Què diuen a Goodfellas?
Ho sé, és interessant... Calma't.
Escoltem el que ha de dir. Matt?
Li caldrà un bon advocat.
Peter, potser has esquivat els teus problemes legals,
però les coses empitjoraran.
Encara hi ha la Cort de l'opinió pública.
Mysterio per sempre!
Com ho ha fet?
Soc un advocat molt bo.
CREIEM EN MYSTERIO
Ens caldrà un lloc més segur per viure.
Sistema d'alarma desactivat.
Es veu bé i...
segur.
Benvinguts a l'oasi espiritual.
Us agrada el Donkey Kong Jr.?
Happy.
Ja has enviat les sol·licituds?
Acabo d'enviar la del MIT. I tu?
- Igual. - T'imagines que hi entréssim tots dos?
- I en Ned? - Sí, però...
Hem de tenir beques per poder-hi anar de veritat.
Vinga. Tens bones notes, i...
Creus que estic sent massa pragmàtica.
No, no, no, no. Bé...
Més o menys. Està bé.
Això és una de les coses que més m'agraden de tu.
- De debò? - Sí.
Bé, i quines altres coses t'agraden?
M'encanta el teu optimisme a prova de bomba.
Sí, soc de les que sempre veuen el got mig ple.
M'agrada molt que siguis una persona sociable.
Estimo la gent.
L'estimo molt.
T'agraden els esports.
Em penso que els Mets arribaran a la final, enguany.
- De debò? - Què és aquest soroll?
És... És en Happy. Mira.
Li ha deixat la seva habitació a la May, i dorm aquí baix.
Tinc una pregunta estranya.
Hi ha alguna part de tu que se senti alleujada per tot això?
Des que em va picar l'aranya...
només he tingut una setmana en què la meva vida ha estat normal.
O més o menys normal, suposo.
I...
va ser quan tu ho vas descobrir.
Perquè llavors, totes les persones que hi havia a la meva vida...
que jo volia que ho sabessin... ja ho sabien.
I va ser perfecte.
Però ara ho sap tot el món. I...
soc la persona més famosa del món sencer...
però no tinc ni un cèntim.
Estic... emocionada per veure't demà.
Sí, jo també.
Acabeu ja.
Els dos us agradeu. Ja ho hem captat. Penja.
No passa res si no tens ni un cèntim. Necessito les meves vuit hores.
Has estat escoltant tota l'estona?
Hola, Happy.
No per elecció.
L'MJ et saluda.
Hola.
Estem cobrint el primer dia de l'últim any...
de l'estudiant més famós de l'institut de Midtown,
en Peter Parker! Ves per ells, tigre!
O hauria de dir... aranya?
La multitud ha anat creixent al llarg del matí...
a l'Escola de Ciències de Midtown...
La multitud sembla dividida a parts iguals entre...
els partidaris de l'Spider-Man i els seus contraris.
MJ!
MJ! MJ, t'estimem. MJ, tindràs bebès-aranyeta?
Enrere. Enrere. Feu-vos enrere!
Com esteu?
MJ, saps que és un assassí, oi?
Peter, fes un TikTok amb mi...
- Mysterio per sempre! - Fes un salt!
Ei, feu-vos un petó!
Enrere!
- Tu qui ets? - En Ned Leeds. El millor amic de l'Spider-Man.
Si molestes el meu noi, te les hauràs amb en Flash Thompson.
Voleu llegir sobre la nostra inspiradora amistat?
Ara podeu fer-ho en el meu nou llibre, "Flashpoint".
Una aranya, dos cors, un milió de records bojos. Comproveu-ho.
- Ves. - No, esperaré...
Et veuré dins, d'acord?
Seguiu veient Midtown News durant tot l'any,
ja que us oferim una cobertura propera i personal...
d'en Peter lluitant en la seva batalla més gran: l'admissió a la universitat.
Peter.
Nos encantaria...
donar-te de nou la benvinguda...
a l'institut de Midtown.
On formem herois.
O assassins.
Prou.
És un honor servir-lo,
- senyor. - No ho és!
En Mysterio tenia raó.
- Para. Ja està. - En Mysterio tenia raó.
Alguns estudiants t'han preparat això.
No. Ho has fet tu.
- Ho has fet tu. - He ajudat una mica.
L'he intentat parar moltes vegades, però tu t'hi has oposat.
- Ho ha fet tot ell. - És una bona feina.
Espero que tinguis temps de mirar-ho...
I sente't lliure de passejar...
o de gronxar-te pel passadís...
o d'anar pel sostre, per evitar la gent.
Tots sabem que ho pots fer.
- Només vaig a... - Sé què has fet.
Para. T'estàs avergonyint a tu mateix.
És un teòric de la conspiració.
Ens podem quedar aquí tot el dia?
- Allà baix és la bogeria. - Espera, aquesta és bona.
Hi ha qui diu que els poders d'en Parker inclouen...
la capacitat de l'aranya mascle d'hipnotitzar les femelles.
La va utilitzar per seduir la Jones-Watson...
en el seu culte a la personalitat.
Para! Prou.
Sí, el meu senyor Aranya.
Per fi una mica d'intimitat.
Allà baix és la bogeria.
Així que, estava pensant...
Quan entrem en el MIT,
hauríem de viure junts.
Sí, és clar. Sí. M'encanta.
- Això serem nosaltres. - Sí.
Menys el frisbi.
- I el somriure. - El MIT és òbviament el somni...
però si fem concordar les nostres escoles de suport,
llavors estarem tots junts a Boston.
Nova escola, nova ciutat. Allà podré fer de Spider-Man.
Vull dir que hi haurà crim a Boston, oi?
- Sí. Sí, en tenen. - Sí, un crim dolent.
Sí, serà com un nou començament.
Què passa?
No ho sé. Només sento que si no...
Si esperes una decepció,
llavors no et podràs sentir mai realment decebut.
Vinga.
Serà un nou començament.
I estarem tots junts.
Sí. Tens raó.
Un nou començament.
La primera ja és aquí!
No passa res. És una escola de suport.
Peter?
No?
L'última.
El MIT?
Bé.
- Preparat? - Jones...
T'he dit que traguessis la decoració de Halloween...
De fet, ho has dit a la Sasha, així que...
Ja n'hi ha prou. Fes-ho.
Ara.
- Em sembla que vomitaré. - Doncs no ho facis,
perquè m'ho farà netejar.
És la nostra última oportunitat.
O aquí, o enlloc.
Ei, vinga.
Bé. Esteu llestos?
- Sí. - Sí.
Bé. A la de tres.
Una...
Dues...
Tres...
No.
No. I tu?
A la llum de la recent polèmica, no podem...
considerar la seva sol·licitud en aquest moment.
No és just.
No és gens just. No he fet res dolent.
I vosaltres no heu fet res dolent.
Si esperes una decepció, llavors no et podràs sentir mai realment decebut.
No dormis fins a... Boston!
No heu entrat?
No, perquè som amics de l'Spider-Man.
Sí...
És millor que me'n vagi. M'espera l'entrevistadora de noves admissions...
I... ho sento, nois.
Jones, què fas? Torna a la feina.
Sí. Ara.
Saps què?
No canviaria res.
Jo tampoc.
Però em penso que hauré d'ensenyar la carta als pares.
Hola.
Hola?
Soc...
La persona més famosa del món. Ho sé.
Wong. Intenta no relliscar. No tenim assegurança de responsabilitat civil.
Tot això és per a una festa d'hivern?
No.
Una de les portes del hall connecta amb Sibèria.
S'ha colat una tempesta.
Perquè algú es va oblidar de fer un encanteri de manteniment...
per conservar les juntes hermètiques.
Doncs sí, no el vaig fer. Perquè em vaig oblidar que ara tinc obligacions superiors.
Obligacions superiors?
El Bruixot Suprem té obligacions superiors, sí.
Un moment, pensava que vostè era el Bruixot Suprem?
No. Ho és per un tecnicisme...
perquè jo he estat fora cinc anys.
Enhorabona.
Si jo hagués estat aquí, hauria...
Ho hauria cremat tot. Vosaltres dos, no segueu.
Seguiu amb la pala.
Aleshores, Peter...
A què dec el plaer?
Correcte...
Em sap greu molestar-lo, senyor, però...
Sisplau. Hem salvat la meitat de l'univers junts.
Em penso que no cal que em diguis "senyor".
Bé, Stephen.
Em sona estrany, però ho permetré.
Quan...
Quan en Mysterio va revelar qui era jo...
tota la meva vida es va arruïnar, i jo...
em demanava, vull dir, ni tan sols sé si això podria funcionar,
però em demanava si...
potser, podries anar enrere en el temps i fer que no hagués passat mai?
Peter...
ja vam manipular l'estabilitat de l'espai-temps...
per ressuscitar moltíssimes vides.
Vols tornar-ho a fer ara perquè la teva s'ha espatllat?
Això no va... no va de mi. Vull dir, això està perjudicant molta gent.
La...
La tia May, en Happy...
El meu millor amic, la meva xicota, els seus futurs...
estan arruïnats només perquè em coneixen, i jo...
- No han fet res dolent. - Em sap greu, però...
encara que volgués...
ja no tinc la Gemma del Temps.
És veritat.
Ho sento molt si...
t'he fet perdre el temps.
- No ho has fet. - Oblida-ho.
Ho farà. És molt bo oblidant coses.
Wong. M'has donat una bona idea.
Què?
Les ruïnes de Kof-Kol.
És un encanteri estàndard d'oblit.
No farà anar enrere el temps, però la gent, si més no...
... oblidarà que has estat l'Spider-Man.
- De debò? - No. No és de debò.
Aquest encanteri recorre fosques fronteres entre la realitat coneguda i la desconeguda.
És massa perillós.
L'hem fet servir per molt menys.
Recordes la festa de la lluna plena a Kamar-Taj?
- No. - Exacte.
Vinga, Wong.
No ha patit prou, ja?
A mi no m'hi fiquis.
D'acord.
Què és, aquest lloc?
El Sanctum està construït en la intersecció...
de corrents d'energia còsmica.
Vam ser els primers a buscar-los.
Algunes d'aquestes parets tenen milers d'anys...
I aquí es va rodar un episodi de L'Equalitzador, als anys '80.
Bé, jo...
aprecio de veres que faci això per mi, senyor.
No cal.
I no em diguis "senyor".
Sí, és clar. Ho sento.
Estàs llest?
Estic llest.
Un plaer coneixe't, Spider-Man.
Espera! Perdó?
Tothom està a punt d'oblidar que en Peter Parker és l'Spider-Man.
- Fins i tot jo. - Tothom?
- No ho poden saber alguns? - L'encanteri no funciona així.
És molt difícil i perillós canviar l'encanteri a la meitat.
Llavors, la meva xicota oblidarà tot el que hem passat?
Ja ni serà la meva xicota?
Depèn. Era la teva xicota només perquè ets l'Spider-Man, o...?
No ho sé. Espero que no.
Bé. D'acord.
Tothom oblidarà que ets l'Spider-Man,
menys la teva xicota.
Moltes gràcies... Déu meu, en Ned!
- Ned! - Què és un Ned?
És el meu millor amic, així que és molt important que en Ned ho sàpiga.
D'acord. No canviem més els paràmetres de l'encanteri...
mentre el faig.
Molt bé, ja estic. Juro que he acabat.
Però la tia May ho hauria de saber.
Peter, deixa d'alterar l'encanteri.
Quan va saber que jo era l'Spider-Man,
va ser un autèntic desastre, i...
no crec que pugui tornar a passar per això.
- Llavors, la tia May? - Sí.
- Gràcies. Happy? - No. Estic enfadat.
No, és un malnom. Harold "Happy" Hogan.
Treballava per a en Tony Stark...
Pots fer el favor de callar?
De fet, tots els que sabien d'abans que...
jo era l'Spider-Man, ho haurien de continuar sabent.
- Ha funcionat? - No.
- M'has canviat l'encanteri sis cops. - Cinc cops.
M'has canviat l'encanteri. No ho facis. T'ho he dit.
I és per això.
Aquest encanteri estava completament fora de control. Si no l'hagués acabat,
podria haver passat un daltabaix.
Stephen, escolta, em sap molt de greu...
Digue'm "senyor".
Ho sento, senyor.
Saps, després de tot el que hem passat junts, d'alguna manera sempre oblido...
que només ets un nen.
Mira, part del problema,
no és en Mysterio.
Ets tu. Intentant viure dues vides diferents.
I com més temps ho facis, més perillós serà. Creu-me.
Em sap greu que tu i els teus amics
no entreu a la universitat, però si t'han rebutjat i ja...
els has provat de convèncer perquè ho reconsiderin...
ja no hi pots fer res més.
Quan diu de convence'ls...
vol dir que els podia haver trucat?
Sí.
Això ho puc fer?
No els has trucat?
Bé, vull dir, vaig rebre la carta, i vaig suposar que...
Perdona, però m'estàs dient...
que ni tan sols vas pensar a defensar primer el teu cas amb ells...
abans de demanar-me que...
li rentés el cervell al món sencer?
Bé, vull dir, vist així...
Vinga. Contesta, contesta, contesta...
- Tio, què? Estic enfeinat. - Flash, on és l'entrevistadora del MIT?
Per què?
Perquè necessito parlar amb algú.
Estic intentant que en Ned i l'MJ tinguin una segona oportunitat d'entrar.
I jo què hi guanyo?
M'estic arriscant molt només per parlar amb tu.
Bé, jo...
Et recullo i et porto per l'aire a l'insti durant una setmana?
Durant un mes.
Durant una setmana.
- Dues setmanes. - Flash, sisplau. Vinga, ajuda'm.
Ja saps què vull.
D'acord, li diré a tothom que ets el meu millor amic.
Flash, sisplau, ajuda'm.
Genial, genial.
Hi ha la vicerectora adjunta.
Has de parlar amb ella.
Bé, perfecte. I on és?
- Se n'ha anat. - Se n'ha anat, a on?
A l'aeroport.
Red Stark, no disponible.
Reconeixement facial, no disponible.
Hola.
Sí. Et puc veure.
Mama?
LA MEVA VIDA COM EL MILLOR AMIC DE PETER PARKER.
Ei.
Bé.
Sí?
- Hola. Soc en Peter Parker... - Saps que ets al carrer, oi?
Sí, ho sé. Ho sento. Necessitava...
parlar amb vostè, sé que va cap a l'aeroport...
L'MJ Watson i en Ned Leeds són les dues persones més...
intel·ligents que he conegut en tota la meva vida,
i jo soc la persona més estúpida, perquè...
deixo que m'ajudin, però si no deixo que m'ajudin...
llavors milions de persones haurien mort, així que, sisplau...
- No deixi que el MIT sigui tan estúpid com jo. - El MIT és estúpid?
No! Estic dient que no deixi que el MIT sigui estúpid.
Vull dir, com la...
la versió més estúpida de mi, que...
no hauria deixat que l'ajudessin.
Això no ho has assajat, oi, Peter?
Bàsicament, el que li vull dir...
Per què corre? Què...?
Déu meu! Senyora? Hauria de sortir del cotxe.
Tothom fora del pont!
Portes tancades. Les portes... Ei!
Hola, Peter.
Hola...
- Ens...? Et conec? - Què has fet amb la meva màquina?
No sé de què parles. Quina màquina?
El poder del Sol, al palmell de la mà. Se n'ha anat.
Escolti, senyor, si deixa de destrossar cotxes,
podríem treballar plegats i puc ajudar-lo a trobar la seva màquina.
Vols jugar?
Agafa'l!
No passa res. Estan bé i estalvis. Fugin!
Creus que el teu vestit nou et salvarà?
Hauria d’haver matat la teva novieta quan en vaig tenir l’oportunitat.
Què acabes de dir?
Sembla que tenim competència.
Peter! Ajuda!
No es preocupi, senyora! Ja vinc!
Peteeer!
Senyora, mantingui la calma.
- Respiri fondo. Està bé? - No!
Li prometo que ho tinc tot sota control.
Vestit fotut.
Nanotecnologia.
T'has superat a tu mateix, Peter.
T'he subestimat.
Però ara moriràs.
Tu no ets en Peter Parker.
Estic tan confós ara mateix...
- Què està passant? - S'ha detectat nou dispositiu.
S'està connectant nou dispositiu.
No l’escoltis a ell. Escolta’m a mi.
Ei.
Ei, escolta’m a mi!
No, a ell no. A mi.
Senyora, està bé? Vinga, encara pot arribar a temps per agafar el seu vol.
Peter.
Ets un heroi.
No. Bé, soc...
No, jo...
Parlaré amb Admissions dels teus amics.
I els parlaré de tu.
Però, senyora, això no va de mi.
Parlaré amb ells dels teus amics i de tu.
- D’acord? - De debò?
I si no us fiqueu en embolics,
potser tindreu una oportunitat.
Ara surt del mig. Deixa'm parlar amb aquest home.
Ei, tu! Et veig!
Vine aquí!
Això ha estat molt malament!
Increïble!
Ei, ei, ei, ei.
Fins que no deixis d'intentar matar-me,
jo tinc el control, company,
de tot aquest merder de tentacles que tens aquí.
D'acord? Ara, qui ets tu? Què està pas...?
Osborn?
Doctor...
Ves amb compte amb el que desitges, Parker.
Deixa'm sortir!
Em pot explicar que està passant, sisplau?
Aquell petit encanteri que vas espatllar, quan volies que tothom oblidés
que en Peter Parker és l'Spider-Man, ha començat a atraure
a tothom qui sap que en Peter Parker és l'Spider-Man
de cada univers en aquest.
De cada univers?
Qui ets? I on soc?
Crec que és millor que no ens comprometem amb ells perquè, francament,
el multivers és un concepte sobre el qual
sabem ben poc.
El multivers és real?
Ni tan sols hauria de ser possible.
Pensava que havia aturat l'encanteri.
No, el vaig contenir. Però sembla que n'hi ha que s'han colat.
Després que marxessis, vaig detectar una presència d'un altre món.
La vaig perseguir fins a les clavegueres, on vaig trobar...
aquest verd llefiscós fill de sa mare.
Un encanteri?
Com si fos màgia?
Què és això, una festa d'aniversari?
Qui és aquest pallasso?
Què és aquesta bogeria?
Fixa-t'hi. Coneixes un tal Peter Parker que sigui l’Spider-Man?
Sí.
- És ell? - No.
Ho veus?
D'acord, això és el que hem de fer.
No sé quants
- visitants tenim... - En vaig veure un altre...
al pont.
Era com un...
Era com un elf verd volador.
Sona bé. Comença amb ell.
Necessito que els capturis i els portis aquí
mentre descobreixo com recuperar-los
abans que destrueixin el teixit de la realitat o, quelcom pitjor,
que en Wong ho descobreixi.
Doctor Strange?
Què?
Els meus amics i jo acabem d’aconseguir una segona oportunitat per entrar al MIT.
Si l'escola em veu lluitar contra aquests...
- monstres sonats... - Ei, compte amb el que dius!
Ho sento.
De debò que encara segueixes parlant de la universitat?
Ei, què ha fet?
Això.
Ei, no pot...
Com ho has fet, això?
Moltes festes d'aniversari.
Ei.
Els agafes, els envies aquí i continues.
De res. A la feina.
Senyor?
I ara què?
Sé que és el meu problema, i li juro
que ho arreglaré, però necessitaré ajuda.
No em puc creure que estigui al Sanctum Sanctorum.
Jo tampoc.
Així que...
Com vas saber que eres un mag?
Perquè l'àvia diu que tenim la màgia a la nostra família,
i tinc aquests formigueigs a les mans...
Ves al metge.
Peter!
- Ei. - Ei.
Sento haver-te ficat en tot això.
Ajuda'm a trobar aquests paios.
No t’has de disculpar.
Ens has aconseguit una segona oportunitat al MIT. Està molt bé.
Aleshores, com han arribat els dolents fins aquí?
Hem fet malament un encanteri intentant portar-vos a la universitat.
- Espera. Què? - Ho has fet amb màgia?
Pensava que era la senyora del MIT que vas salvar.
No, això va ser després. Centrem-nos només en les bones notícies, d'acord?
No, centrem-nos només en les males notícies.
De moment, heu detectat
zero intrusos multiversals,
així que agafeu els mòbils,
entreu a Internet i...
feu com l'Scooby-Doo amb aquesta merda!
Ens estàs dient què hem de fer
quan va ser el teu encanteri
el que va anar malament? Això vol dir que l’embolic és teu.
Jo sé..
un parell de paraules màgiques, començant per la paraula... "sisplau".
Sisplau, feu com l'Scooby-Doo amb aquesta merda!
Podeu treballar al soterrani.
Al soterrani?
Genial.
Sobre tot això de l'encanteri...
Està molt bé.
Espera, de debò?
Sí. Vull dir, ho entenc.
Només estaves intentant arreglar les coses,
i així...
potser, la propera vegada, ens ho podries consultar, saps?
Així, quan estiguis pensant
"Estic a punt de fer una cosa
que podria destruir l'univers", podríem ajudar-te
a construir alguna cosa o...
en una pluja d'idees.
Tracte fet.
Ned?
Ai, company, no m'importa. De debò, no n’hi ha per tant.
Un bastidor de tortura.
És una màquina de Pilates.
- Això és... - La cripta.
D'acord. Per tant, trobem la resta de paios,
tu els enganxes, el doctor Màgic els envia de tornada
i, quan entrem al MIT,
ronda de dònuts rancis, convido jo.
Anem a atrapar uns quants homes del multivers.
Ei! Qui dimonis són aquest parell?
Els meus amics. Aquesta és l'MJ.
- I aquest és en Ned. - Hola.
Ho sento, em pots dir com te dius un altre cop?
Doctor Otto Octavius.
Espera, no, seriosament, com te dius?
Oh, és un dinosaure, allò?
RESTRICCIONS DE BRAÇOS NANOVESTIT DESACTIVAT
Si la pintura no surt, ja la trauré jo...
No, no, no, May.
Primer hem de trobar aquests paios.
Bé, acaba la teva missió i en acabat vine.
Això podria funcionar.
En tinc un!
- May? Me n'he d'anar. - D’acord. Adéu.
Vull dir, pots treure el noi de la cadira,
però no pots treure la cadira del noi.
Què has trobat?
Hi ha...
disturbis a prop del centre d'investigació militar
als afores de la ciutat.
I els testimonis diuen que han vist un monstre volant per l'aire.
Aquest deu ser el paio que vaig veure al pont, oi?
Això és impossible.
Tu el coneixes, no?
En el pont, vas dir el seu nom.
Norman Osborn.
Un científic brillant.
Investigador militar.
Però era cobdiciós,
- i es va equivocar. - Què li va passar?
Estem cansats de les teves preguntes, noi!
D’acord...
He de marxar. On vaig?
No pot ser ell.
Per què?
Perquè en Norman Osborn va morir fa anys.
Llavors, o bé hem vist algú altre...
o estàs volant cap a la foscor per lluitar contra un fantasma.
Ves mirant els arbres. No sabem on és aquest paio.
De debò, no sé com fas això sense vomitar.
Heu vist això, nois?
No.
És... És molt fosc.
Bé, bé, bé, bé.
Qu-Què està passant?
Peter, què passa?
Estàs sentint el formigueig?
Tens el formigueig? Et formigueja el formigueig?
- Nois, veieu això?
- Sí. - L'Osborn?
No. Era verd. Aquest paio és blau.
Per casualitat no vens d'un altre univers, oi?
Què està fent?
No ho sé. Sembla que s’està carregant.
Això no m'agrada. Atrapa’l amb la telarinya i ja està.
Ves a l'esquerra! Esquerra, home, esquerra! Esquerra! Va! Esquerra! Sí!
Ves a l'esquerra, Peter!
Què dius? Dreta. Ves a la dreta.
Nois!
- No l'escoltis. - Nois, això no està ajudant!
Oh, no, no, no. Què ha passat?
Peter? Peter?
Peter, soc jo, en Flint Marko. Te'n recordes?
Soc en Peter, però no soc el teu Peter.
Què vols dir, que no ets el meu Peter? Què dimonis passa?
T'ho explicaré, però abans, em pots ajudar a parar aquest paio?
D’acord.
Tu intenta acorralar-lo i jo estiraré l'endoll.
Molt bé, som-hi!
No el puc aguantar gaire més.
Ho tinc! Ho tinc!
Un Peter diferent. Estrany.
Gràcies.
Ho sento.
No t'hi amoïnis.
He recuperat el meu cos.
Ei, eh...
Això sonarà molt estrafolari, però aquest no és el seu univers.
Un altre univers?
- Què? - Això és el que estava sentint.
El poder és diferent.
M’agrada.
Tranquil, company.
De fet, és culpa meva que sigui aquí.
Vols dir, a l'univers o al bosc?
- Odio el bosc. - Em referia a l'univers, senyor.
Aleshores, què, us quedareu plantats i fareu com si no tingués el cul a les boires?
- Jo sí. - No, no.
Què ha estat, això? Què li acabes de fer?
No, no, no. Està bé.
L'has matat?
Puc explicar-ho tot. Confia en mi. Sisplau, només confia en mi.
No confio en tu. No et conec.
Què és, això?
Has escollit el costat equivocat.
Connors?
Espera. Coneixes aquesta criatura?
No, no, no. Una criatura, no. Un home.
Dels mateixos universos.
Dr. Curt Connors. Era un científic a OsCorp, quan jo hi treballava.
Un científic brillant.
Fins que es va convertir en un llangardaix. Aleshores va intentar...
convertir tota la ciutat en llangardaixos. Va ser una bogeria.
No va ser cap bogeria, Max. Era el següent pas en l'evolució humana.
El dinosaure pot parlar. Bé.
- Llangardaix. - Sí.
Per cert, què et va passar?
L'últim que recordo és que tenies mal dentat, ulleres i una calba dissimulada.
T'has fet un canvi d'imatge?
Ja saps que jo et puc donar un canvi d'imatge real.
- Deixa’m endevinar, en un llangardaix? - Exacte.
Podeu callar tots dos? On som?
- És complicat. - El calabós d’un bruixot.
El calabós d'un bruixot?
No hi ha cap manera real de suavitzar això.
És literalment el calabós d'un bruixot.
Pots quedar-te amb la teva bruixeria.
Vull tastar aquesta nova energia que acabo de sentir.
Peter. Hola.
Hola. Ja han arribat aquells paios?
Hi hauria d'haver un paio elèctric i un paio de sorra.
Sí, són tots aquí i ben tancats.
Perfecte. Em quedaré aquí una estona, i intentaré…
arreglar part d'aquests danys, perquè no em tornin a culpar a mi.
D'acord. - Però, ei, jo, eh...
No podria fer res d'això sense tu, així que gràcies.
Sí, és clar.
Ei, pregunta-li si això és, vaja, un arbre-monstre o, vaja,
un científic convertit en arbre.
Només és un arbre, home.
Només un arbre.
Covard. Tenim un nou món per conquerir.
Em poses malalt. - Deixa'm en pau, sisplau.
Amagant-te a les ombres.
Ocultant qui ets realment.
No!
No pots escapar de tu mateix.
- Hola, May. - Hola, Peter.
Soc a la feina i...
un dels homes que estàs buscant acaba d'entrar.
EN MYSTERIO TENIA RAÓ
May? On és la May? Gràcies.
May!
Ah, ei, és aquí.
Norman,
aquest és el meu nebot.
Norman Osborn?
Pensava que eres...
Vaig veure l’Spider-Man en un anunci d'aquest lloc.
I vaig pensar que em podria ajudar.
Però tu no ets ell.
Espera. Per tant, vols l'ajuda de l'Spider-Man?
Acaba d’entrar.
No sabia on més anar.
Algú està vivint a casa meva.
OsCorp no existeix.
El meu fill...
De vegades,
no soc jo mateix.
Soc…
una altra persona.
I cada vegada que ell té el control, no puc recordar.
- Qui? Qui té el control? - I ara soc aquí... - Qui té el control?
i no sé...
- No sé què està passant. - D'acord, està bé.
I jo no… No té sentit.
Està perdut.
I no em refereixo només al cosmos. Vull dir en la seva ment.
Tots són així?
- Sí. - Sí?
Tots tenen el seus propis problemes físics o mentals.
Ah, bé, ell necessita ajuda i potser tots la necessiten.
- Espera, no vols dir...? - No, May…
Aquest no és el meu problema.
Peter, no és el teu problema?
May...
Les seves possibilitats de rebre ajuda són molt millors allà d'on venen.
Enviant-los a casa,
és el millor que podem fer per ells.
Per ells?
O per tu mateix?
Mira al teu voltant.
Això és el que fem.
Ajudem la gent.
Això és el millor per ells.
Confia en mi.
Però el fet és que
l'Spider-Man és una amenaça.
Tornem de seguida, després d’unes breus paraules ...
de Suplements Daily Bugle.
L'única altra solució diària que necessiteu.
I estem fora.
Què?
L'estic seguint.
Va amb la seva tieta i un paio.
N'estàs segur?
Estan sortint del casal.
D'acord. No el perdis.
Gràcies, May.
Espero tornar-te a veure.
Ei.
Ell confia en tu.
I jo també.
Gràcies per rentar-me el vestit.
Ens veiem després.
- Nois, aquest és el Sr. Osborn. - Ei, "doctor".
Perdó...
Doctor Osborn, aquests són els meus amics, en Ned i l'MJ.
Mary Jane?
És Michelle Jones, de fet.
Fascinant.
Tu creus que hi ha altres Ned Leeds?
Octavius?
Osborn?
- Què... què t'ha passat? - Què ha passat amb...?
- Ets un cadàver ambulant. - Què vols dir?
Vas morir, Norman.
Fa anys.
Ets boig.
Déu meu, això m'encanta.
De què parles?
S'ha quedat aquí parat.
- No és.... - Mort.
Tots dos han mort, lluitant contra l’Spider-Man.
Va sortir a totes les notícies.
El Follet Verd?
Empalat pel planador en què volava.
I un parell d'anys després...
tu, doctor Ock,
ofegat al riu amb la teva màquina.
Això no té sentit.
L’Spider-Man estava intentant aturar el meu reactor de fusió,
i el vaig aturar.
El tenia agafat pel coll, i llavors jo...
I llavors jo estava aquí.
Deixeu que us digui una cosa.
Jo li estava fument una pallissa a l'Spider-Man. Ell us ho pot dir.
I llavors va provocar una sobrecàrrega. Vaig quedar atrapat a la graella,
absorbint dades. Estava a punt de convertir-me en energia pura, i llavors...
i llavors.... i llavors...
i llavors.... Oh, merda.
Estava a punt de morir.
Max, ho saps? Em moro?
- Oh, molt bé. N'has agafat un altre. - No, espera. Strange, ell no és perillós.
Està bé.
Què és això?
És una relíquia antiga. La Macchina di Kadavus.
He atrapat l'encanteri defectuós dins, i un cop acabi el ritual adequat,
invertirà l'encanteri, i enviarà aquests paios de tornada als seus universos.
I després què?
Ens morim?
No, no, gràcies. Passo d’això.
Deixeu-me sortir. Peter!
Strange...
No podem enviar-los de tornada. Encara no.
Per què?
Bé, alguns d'ells moriran.
Parker...
És el seu destí.
Vinga, Strange. Tingues compassió.
En el gran càlcul del multivers,
el seu sacrifici significa infinitament més que les seves vides.
Ho sento, nen.
Si es moren, es moren.
Peter!
No ho facis.
- Tio, què estàs fent? - Peter, has de marxar. Ja. - D’acord. - Surt d'aquí.
Per això no he tingut mai fills.
- Dona'm la caixa. - No.
Oh, Déu meu, estic mort.
No estàs mort, t'acabes de separar de la teva forma física.
La meva física... què?
- Com ho estàs fent, això? - No en tinc ni idea.
No hauries de poder fer això.
Quina sensació més increïble.
Aquesta és una de les coses més genials...
que m'han passat, però no ho tornis a fer més.
Ei! Surt de sobre!
Què és aquest lloc?
La Dimensió del Mirall, on jo tinc el control.
Strange, para. Sisplau, en podem parlar?
Parker, no t'adones que al multivers...
hi ha un nombre infinit de persones...
que saben que en Peter Parker és l’Spider-Man?
I si aquest encanteri es desfà, vindran tots aquí.
Ho sé, ho entenc, però no els podem enviar a casa perquè morin.
És el seu destí. I no el pots canviar, com no pots canviar qui són.
Però, i si poguéssim? I si poguéssim canviar el seu destí?
Oh, què estàs fent?
No et penso donar la...
Torna-me-la.
Espera un moment. És una espiral d’Arquímedes?
La Dimensió del Mirall és només geometria?
Ets genial en geometria. Saps geometria.
Radi al quadrat. Divideix per pi. Fes punts al llarg de la corba.
Fins aquí, Parker. Vindré a buscar-te quan s'hagi acabat.
Ei, Strange. Saps què és més genial que la màgia?
Les mates.
No ho facis.
Ho sento, senyor, però...
Ho he d’intentar.
Què ha passat?
He lluitat amb l'Strange i l’he guanyat.
- Què? - Mireu, li he pres l'anell.
M’anava penjant per la ciutat i aleshores he entrat en aquesta...
cosa del mirall gegant...
- i llavors he tornat a... - On és ell?
Està atrapat...
però no sé si en té per gaire.
Podries haver-nos deixat morir.
Per què no ho has fet?
Perquè ell no és així.
Penso que us puc ajudar, nois.
Si puc arreglar el que us ha passat...
Llavors, quan torneu, les coses seran diferents
i potser no morireu lluitant contra l’Spider-Man.
Què vols dir amb arreglar-nos?
- La nostra tecnologia és avançada... - Et puc ajudar.
Saps, jo soc una mica científic.
L'Octavius sap què puc fer.
Arreglar? Vols dir com un gos?
M'hi nego.
No us puc prometre res, nois,
però almenys així podreu tornar a casa i tenir una oportunitat.
Una segona oportunitat.
Vinga, no val la pena provar-ho?
Confia en mi, Peter...
Quan intentes arreglar la gent,
sempre hi ha conseqüències...
Vull dir, no cal que vinguis.
Tampoc sabia que poguessis parlar.
Però si et quedes aquí, hauràs de tractar amb el mag.
Ah, així que seguim o morim.
No hi ha gaire opció, oi?
Només vull anar a casa.
Bé, jo mateix, no vull que em matin,
i menys un noi vestit com a Dracs & Masmorres.
Així que, quin és el teu pla?
Ho tinc tot sota control.
Què farem amb aquesta cosa?
Bé, li hem de trobar un lloc segur, oi?
Sí, és clar. Te l’has d’endur.
Espera. Què?
Si passa res dolent, només has de prémer aquí
i tot s’acabarà.
Venim amb tu.
No podeu. És perillós.
Ja heu fet prou.
- Peter, estem junts en això. - Sé que estem junts en això, Ned.
Però no puc fer-ho si sé que esteu en perill.
D'acord? Així que, per mi, MG, sisplau, agafa això.
Sisplau.
- Bé. - Gràcies.
Però Peter, et juro que, si no tinc notícies teves, premo el botó.
- I tant. - D'acord. Ho faré!
Sí, tots et creiem, Michelle.
No pot ser que sigui la seva xicota. No pot ser.
- Ho farà. - I tant que sí.
D'acord.
- Ens veiem després. - Ves amb compte.
- Tu també. - D’acord.
D’acord.
- Ves amb compte, d'acord? - Sí. Tu també.
Aleshores...
qui ve amb mi?
Bé, jo m'hi apunto.
Però si això es descarrila...
us fregiré des de dins cap a fora.
On és en Connors?
Vol quedar-se al camió.
- D’acord. Sistema d'alarma desactivat.
Ei, May.
- Sí? - No em sento bé fent servir la casa d'en Happy.
No, no, no. Ho superarà.
Ho sento.
Així que aquest és el teu pla, oi Peter?
Sense laboratori, sense instal·lacions? Només fent miracles en un condomini, eh?
Què, ens cuinaràs uns remeis
i uns burritos congelats al microones?
M'apunto al burrito.
Ens matarà a tots.
Bé, confiem que no.
Tu seràs el primer, Doc.
Què? Ei, ja t'ho he dit. No cal que m'arregleu.
No cal que m'arregleu!
I menys un adolescent que fa servir...
andròmines del traster d'un solter.
No, no, no.
Allà hi té alguna cosa.
Ho noto.
Una energia estranya.
Què dimonis és, això?
És un fabricador.
Pot analitzar, dissenyar i construir qualsevol cosa.
Pensava que era un llit per broncejar-se que havia trencat en Happy.
Mireu.
Ens matarà a tots.
Així, el xip al clatell d'en Doc...
va ser dissenyat per protegir-li el cervell del sistema d'intel·ligència artificial...
que controla els tentacles. Però si mires aquí...
El xip està fregit.
Així que, en lloc de controlar ell els tentacles,
ara els tentacles el controlen a ell.
I això suposo que explica per què...
és sempre tan carallot.
Tens set?
Doncs sí. Tinc set.
Aigua dolça o salada?
Com que ets un pop...
Què?
Millor aigua dolça.
Mira aquest lloc.
I totes les possibilitats.
Què? Aquest condomini?
Sí, sí, el condomini. M'encanta tota la planta del pis. No!
No, home. Parlo del món.
M'agrada qui soc aquí.
I tota aquesta energia d'aquí al darrere? Jo podria ser molt més.
Aleshores, per què has vingut?
Tinc una filla.
I la vull veure. Però el noi no enviarà ningú cap a casa...
fins que hagi acabat el seu petit treball de ciències.
- Hi confies? - No confio en ningú.
Com has acabat així?
Al lloc on treballava...
experimentaven amb electricitat...
creada per organismes vius, i aleshores...
vaig caure en una tina d'anguiles elèctriques.
Ho dius de broma.
Jo vaig caure en un supercol·lisionador.
Maleït sigui.
S'ha de vigilar on caus.
Notable.
La tecnologia i tu.
Quan tot això s'hagi acabat,
si necessites feina i estàs...
disposat a viatjar a un altre univers...
Ha funcionat. Ha funcionat del tot.
Ho he fet! Ho he fet! L'envies cap a dalt?
Sí. Som-hi.
- Ho sento. - Aguanta, Doc.
És que no s'acabaran mai aquestes humiliacions?
Tu! Aparta el teu projecte de fira de ciències de mi!
Ei, funcionarà. Tingues fe.
Ho diu el pallús imprudent que es va convertir en monstre.
Sisplau, para. Deixa'm el cap.
Estigues quiet.
No t'atreveixis.
Ho juro... Quan surti d'aquí, et faré...
Doc?
Doctor Octavius?
Hi ha tanta calma...
Aquelles veus...
dins del meu cap...
Gairebé ho havia oblidat...
Otto.
Sí.
Norman.
Soc jo.
Mira això.
T'estic agraït, noi. De debò.
Sí. De res.
Com et puc ajudar?
Soc en Peter. Deixa un missatge.
Sí, Peter, soc en Happy. He mirat la càmera del pis...
Qui són aquests paios? És un cíborg?
Portes un cíborg amb cames de robot a casa meva?
Un dels paios està fet de fang? Què passa? Truca'm!
Com te trobes, Norman?
Estàs a punt de tornar a estar bé.
S'ha acabat la meitat més fosca.
Només tu.
Només jo.
Bé...
Va just aquí, aquest...
Això ja hauria d'estar extraient energia.
Torno en un segon per comprovar-ho, però...
Vigila les llums. Quan estiguin totes verdes,
voldrà dir que tota l'electricitat del teu cos s'ha dissipat.
Bé, no tota.
Necessites electricitat perquè el teu cervell funcioni...
El teu sistema nerviós és...
No estic gaire segur de per què t'explico l'electricitat a tu.
- Et puc fer una pregunta? - Clar.
Aquests Legos són teus?
Me n'he d'anar. Tornaré.
- Alguna cosa va malament. - Què vols dir?
- Això no m'agrada. - Deixa'l fer.
Com més aviat acabeu això, més aviat anirem a casa.
- I doncs? On és? - És dins.
Tanmateix, nosaltres som aquí fora. No t'he dit "No els perdis"?
Vull imatges incriminatòries de l'Spider-Man.
He trucat a Control de Danys. Ja venen.
I així comença.
El lloc estarà farcit de policies.
Peter?
- Què passa? - No ho sé.
May?
Què passa, Peter?
Què passa?
Per què em mires així?
Un bon truc de màgia, aquest sentit teu.
Norman?
En Norman està d'any sabàtic, rei.
Què dimonis...?
El Follet.
S'ha acabat la meitat fosca? T'has cregut que jo ho permetria?
Que deixaria que em traguessis el poder només perquè...
no veus el que l'autèntic poder et pot donar?
- No em coneixes. - Ah, no?
He vist com ella t'ha atrapat
per lluitar per la seva sagrada missió moral.
No necessitem que ens salvis.
No necessitem que ens arreglin.
Això nostre no són malediccions.
Són regals.
Norman, no.
- Tranquil, gosset faldiller. - No de què parles.
T'he observat des del més profund dels ulls covards d'en Norman.
Lluitant per tenir tot el que vols,
mentre el món intenta fer-te escollir.
Els déus no han d'escollir.
Nosaltres agafem.
May, corre!
Déu meu! Què has fet?
M'agradaves més abans.
Allà dalt! És allà dalt. És el paio del pont.
Has vist això?
No, no ho faràs!
Prou fort per tenir-ho tot...
i massa feble per agafar-ho!
Ara et tinc.
Et vaig dir que hi hauria conseqüències!
La teva feblesa, Peter...
és la moral.
T'està ofegant.
Ho pots sentir?
No ha funcionat.
En Norman tenia raó.
La va agafar de tu... aquesta patètica...
malaltia!
M'has intentat curar...
May, ves-te'n... May...
Ara, jo t'arreglaré a tu.
May, corre, sisplau...
May!
Peter, Peter, Peter...
Cap bona acció queda impune.
M'ho pots agrair després.
No!
- May? - Peter...
May, May... Soc aquí.
Soc aquí.
Estàs bé?
- De debò? - Sí.
No passa res. Estem bé, oi?
Sí.
M'ha apallissat.
- Sí, a mi també. - I res més.
Em penso que m'he trencat les costelles.
Tot ha estat culpa meva, May.
Hauria d'haver deixat que l'Strange els tornés...
Has fet el correcte.
S'haurien mort.
Has fet el correcte.
No és la meva responsabilitat, May.
Què ha dit en Norman?
La meva missió moral. No.
No, Peter. Escolta'm. Escolta'm bé.
Tens un do.
Tens poder.
I un gran poder
comporta una gran responsabilitat.
Sí, ho sé.
Sortim d'aquí.
Bé, anem.
Només deixa que recuperi l...
Què ha passat? Estàs bé?
Sí, estàs bé. Què ha passat?
Només he de... recuperar l'alè...
Bé. D'acord, recupera l'alè. Soc aquí.
Ens prendrem el nostre temps,
recuperes l'alè i...
i anem a un metge, d'acord?
Estàs bé?
Que algú m'ajudi. Necessito una ambulància.
Sisplau, que algú...
Què ha passat?
No ha passat res. Estàs bé. Estàs bé.
He de... recuperar l'alè...
Bé. Soc aquí. Soc aquí.
No em moc d'aquí.
Estem bé.
Només tu i jo.
May?
Em vols mirar, May? Sisplau?
May?... May?
Què fas, May?
Sisplau, et vols despertar i parlar-me, sisplau?
Surti del cotxe, ara! Vinga!
No, no, deixi'm.
Peter!... Corre!
No, May. No em deixis. Ho sento tant...
Ho sento. Ho sento molt.
Ho sento tant...
Bé, Parker, entrega't ara mateix.
Surt o disparem.
Corre!
Molt bé! Va, va! Moveu-vos!
Una tragèdia.
Com li puc dir, si no?
Què més s'ha de dir?
El mal...
La destrucció...
Ho han vist amb els seus ulls.
Quan despertarà la gent i s'adonarà que...
vagi on vagi l'Spider-Man...
el segueixen el caos i la calamitat.
Tot el que l'Spider-Man toca, ho destrueix.
I a nosaltres, els innocents, ens toca recollir-ne els trossos.
J. Jonah Jameson, informant.
Bona nit.
I que Déu ens ajudi.
Ens han dit que hi ha moltes persones ferides.
Però no ho podem confirmar.
Si més no, hi ha una persona morta.
Encara res?
No.
- Premeré el botó. - Però...
- Què? No! - En Peter em va dir que l'esperés, però...
el premeré.
Només voldria... Tant de bo el poguéssim veure.
- Ned? - Sí?
- Torna-ho a fer. - Sí.
Tant de bo el poguéssim veure.
Bé...
Desitjo que puguem veure en Peter.
Salamangkero!
Tenies raó. Soc màgic.
És ell?
- Sí, l'ha de ser! - Ei, Peter!
- Peter! - Sí.
Hola. Hola!
No, no, no. Està bé. Està bé. Soc un bon nano.
Bé...
Tu qui dimonis ets?
Soc en Peter Parker.
Això no pot ser.
Soc l'Spider-Man.
En el meu món. Però aleshores, ahir?
Jo estava...
I he acabat aquí.
La teoria de cordes...
La realitat multidimensional...
I el desplaçament de la matèria.
Tot és real?
Sí...
Ho sabia!
Això ha de ser per l'encanteri.
L'encanteri?
- Com un encanteri màgic? - No hi ha cap encanteri.
- No hi ha encanteri. - No.
Aquí la màgia també és real?
- Vull dir... - Calla, Ned.
No, no és real.
Calla.
Hi ha mags, però no...
Prou. Para ja.
- Demostra-ho. - Que demostri què?
Que ets en Peter Parker.
No porto cap identificació, saps?
No té sentit si ets un superheroi anònim.
- Per què has fet això? - Per si tens el formigueig.
Tinc el formigueig, però no per un panet.
Pots no tornar a tirar el panet? Ets una persona molt desconfiada...
i ho respecto.
- Ves de quatre grapes. - De quatre grapes?
- Sí. - No.
- Sí. De quatre grapes. - I per què hi he d'anar?
- Així no n'hi ha prou. - Així està bé.
- No, no ho està. - Sí ho està. Ho està.
- No. - Com m'enganxo al sostre?
Fes-ho.
Ned...
L'àvia pregunta si pots treure aquella teranyina.
- Ja que,... d'això, ja hi ets. - Sí.
Gràcies.
Estem bé?
Per ara.
Així que he obert un portal equivocat a un Peter Parker equivocat.
Sí, suposo que ho hem de seguir fent fins que trobem l'autèntic.
No t'ofenguis.
- D'acord. - Molt bé.
Tu pots.
Troba en Peter Parker.
Què té a la mà?
Troba en Peter Parker.
Troba en Peter Parker!
Genial, i ara és un paio qualsevol.
Hola.
Espero que tot estigui bé, només he travessat per aquest...
Acaba de tancar-se.
Ets en Peter?
Sí. En Peter Parker.
Jo... us he vist a vosaltres dos...
Hola.
Espereu. Ell és...
No és el vostre amic...
És... Llavors, tu també ets l'Spider-Man?
Per què no ho has dit?
Generalment, no ho acostumo a anunciar.
No té sentit si ets un superheroi anònim.
- És el que he dit... - És el que ha dit...
L'àvia pregunta si podeu treure les teranyines que heu disparat.
Ho sento, àvia.
Sí, és clar.
Me'n vaig a dormir.
- Bona nit, àvia. - Bona nit, àvia d'en Ned.
Això pot semblar una mica estrany, però...
he estat intentant trobar el vostre amic des que he arribat aquí.
Tinc la sensació que...
que necessita la meva ajuda.
La nostra ajuda.
La necessita.
No sabem on és.
I...
Per ser sincer, ara mateix som l'únic que li queda.
Bé, hi ha algun lloc...
on pugui anar i que tingui un significat per a ell?
Com un...
un lloc on aniria només...
per allunyar-se de tot?
Per mi, era el cim de l'edifici Chrysler.
L'Empire State.
Hi ha millor vista.
Una bona vista.
Sí.
Sí, crec que sé exactament on podria estar.
Ho sento.
Peter, hi ha...
hi ha unes persones aquí...
Què?
Ei, espereu, espereu.
Ho sento...
per la May.
Sí. Ho sento.
Entenc una mica pel que estàs passant...
No, sisplau, no em diguis que saps pel que estic passant.
D'acord.
Se n'ha anat.
Tot és culpa meva.
Ha mort per res.
Així que faré el que hauria d'haver fet en primer lloc.
- Peter... - Sisplau, no ho facis.
Tu no pertanys a aquest lloc. Cap dels dos, així que us enviaré cap a casa.
Aquells paios són dels vostres mons, oi?
Així que us en encarregueu vosaltres.
Si moren, si els mateu...
Serà cosa vostra.
No és el meu problema.
Ja no m'importa.
Ho deixo.
Em sap greu haver-vos dut fins aquí.
Però ara heu de tornar a casa.
Bona sort.
Van assassinar l'oncle Ben.
Per culpa meva.
Jo vaig perdre...
Vaig perdre la Gwen. La meva...
Era la meva MJ.
No la vaig poder salvar.
No m'ho podré perdonar mai.
Però vaig seguir endavant. Vaig intentar...
Vaig intentar seguir endavant. Vaig intentar seguir sent...
l'amable veí Spider-Man, perquè...
sé que és el que ella hauria volgut.
Però...
En algun moment, jo...
em vaig deixar de contenir.
Em vaig posar fet una fúria.
I m'he amargat.
No vull que acabis com... com jo.
La nit en què va morir en Ben,
vaig buscar l'home que creia que ho havia fet.
El volia matar.
I vaig tenir el que volia.
Però això no va millorar res.
Em va caldre molt temps per...
aprendre a travessar aquella foscor.
El vull matar.
El vull destrossar.
Encara puc sentir la veu de la May a dins meu.
Fins i tot estant malferida, em va dir que havíem fet el correcte.
Em va dir que un gran poder...
comporta una gran responsabilitat.
Espereu! Què? Com ho sabeu?
Ho va dir l'oncle Ben...
el dia que va morir.
Potser la May no ha mort per res, Peter.
Bé, llavors...
Connors, Marko, Dillon i...
Mireu, crec que puc reparar els dispositius...
d'en Dillon i en Marko, però dels altres...
Bé, jo m'encarrego d'en Connors. Ja el vaig curar un cop, així que no hi ha problema.
Què? No hi ha problema.
Genial.
Sí. Això és genial.
Crec que puc fer un antisèrum per al doctor Osborn.
Fa molt temps que hi penso.
Els hem de curar a tots.
Oi?
Oi.
És el que fem.
Què?
És per tu.
Llavors...
També tens un millor amic?
El tenia.
El tenies?
Va morir als meus braços...
després d'intentar matar-me.
Va ser molt dolorós.
Pots fer un diagnòstic?
Clar.
Ei, estàs bé?
Sí, estic bé. Tu estàs bé?
No et mereixes això.
He fet malbé la teva vida...
Ei. No, no, no, no. No.
Mira'm. Soc aquí.
No me'n vaig.
Superarem això. I ho superarem junts.
D'acord?
- D'acord. - Molt bé.
Tu tens algú?
No.
No tinc temps per a les coses d'en Peter Parker...
Saps?
I tu?
És una mica... complicat.
Ho entenc.
Suposo que això no surt a les cartes per a paios com nosaltres.
Bé...
Jo no em rendiria.
M'ha calgut força temps, però...
hem aconseguit que funcioni.
- Sí? - Sí.
Jo i...
MJ.
La meva MJ. Ella...
És una mica confús, oi?
Sí...
Peter?
Sí? Oh, ho sento. Vols dir...
- Tots ens diem Peter, Ned. - Sí. Peter?
Peter Parker?
- És el mateix. - Tots som en Peter Parker.
L'ordinador!
- Estic llest. - Sí, jo també.
Bé, llavors... tot el que hem de fer...
és atraure aquells paios a algun lloc, oi?
Intentar curar-los mentre ells intenten matar-nos, i després enviar-los a casa.
Fent servir una caixa màgica?
Bé, aquest és el pla.
Aleshores, aniràs a la batalla vestit com un mossèn juvenil,
o tens el teu propi vestit?
Bé.
Aquí tens els cartutxos per a la teranyina.
Gràcies, Ned.
Per a què és, això?
És el fluid de la teranyina. És per als meus disparadors de teranyina. Per què?
- Això ha sortit de tu? - Sí.
- Tu no ho pots fer? - No.
Com pot ser que...?
Ens estem desviant.
Guaiteu, aquí és on ho farem. Està aïllat...
així que ningú no hauria de prendre mal.
Els atraiem amb la caixa, tots ells la volen.
Només hem d'esbrinar com hi arribarem, allà.
Hi podem arribar per un portal.
- Què? - Ara faig màgia.
Sí, no, no. Té raó. Pot. Pot.
- Sí, ho hem vist. - Sí. Exacte.
- Espera, de debò? - Tinc la màgia del Doctor Strange.
- Què? - Sí!
I et prometo...
que no em convertiré en un superdolent i intentaré matar-te.
D'acord...
Gràcies.
Molt bé. Això és millor que res. Com fa allò que sempre dius?
Si esperes una decepció...
No, no, no...
Hem d'estovar uns quants culs.
D'acord.
Curar.
Curar uns quants culs.
Curar culs.
Senyores i senyors...
El Daily Bugle acaba de rebre una trucada...
ni més ni menys que del fugitiu conegut com a Spider-Man,
just després d'haver arrasat Queens.
I doncs, Peter Parker... Quina propaganda perniciosa ens estàs venent?
- Només la veritat. - És clar que sí.
La veritat és...
que tot és culpa meva.
Per accident, vaig portar aquí tot de gent perillosa.
Bé, ho admet!
I si aquesta gent està mirant...
que sapigueu que us vaig voler ajudar de debò.
Us podia haver mort...
en qualsevol moment, però no ho vaig fer.
Perquè la tia May em va ensenyar que tothom...
es mereix una segona oportunitat. I per això soc aquí.
I on és "aquí", exactament?
Un lloc que representa les segones oportunitats.
L'estàtua de la Llibertat? Déu meu, companys!
Està a punt de destruir un altre monument nacional!
Món, si estàs mirant...
Creu-me, tot el món t'està mirant.
Desitja'm sort.
Al vostre amable veí, l'Spider-Man, li aniria força bé.
Bé, nois. A partir d'ara podria ser en qualsevol moment.
Sí. Ja gairebé estem.
Saps, en Max era la persona més amable que he conegut.
Fins que va caure en una...
piscina d'anguiles elèctriques.
I amb això n'hi va haver prou.
Anem-hi...
Estàs bé?
L'esquena.
Està una mica rígida de tant gronxar-me, suposo.
Sí. No, jo també tinc mal d'esquena.
- De debò? - Sí.
Vols que te l'arregli?
Sí.
Seria genial.
- Llest? - Sí.
Està bé.
Com ha anat?
- Ha anat bé. - Sí, oi?
- Això està millor. - Sí.
Carai, és genial.
Sempre he volgut tenir germans.
Així doncs, pots fer el teu propi fluid de teranyina en el teu cos?
M'estimo més no parlar-ne.
No, no vull...
- M'estàs prenent el pèl? - No, no, no. No, no, no.
No te l'està prenent. És només que...
Nosaltres no ho podem fer, així que sentim...
curiositat per saber com funciona la teva teranyina.
Vet-ho aquí.
Si és personal, no m'hi vull ficar. Penso que és genial.
No. M'agradaria explicar-vos-ho, però és com si no ho fes...
Com si no ho fes realment...
Tampoc faig respiració. La respiració, simplement, es fa.
I només et surt dels canells o...
d'algun altre lloc?
Només... només dels canells.
I no t'has quedat mai sense? Jo em quedo sempre sense teranyines.
Vaig haver de fer la meva en un laboratori.
I és una emprenyamenta.
Sona com una emprenyamenta.
Però un cop em vaig quedar sense. Va ser com...
- "Oh, m'he quedat sense!" - Per què?
Coses de la crisi existencial.
Sí, no me'n facis parlar.
Ei...
Quins són els dolents més sonats contra els que heu lluitat?
Em penso que ja n'has conegut alguns.
És una bona pregunta.
He lluitat contra un...
un àlien...
fet d'una substància viscosa negra.
No pot ser. Jo també vaig lluitar contra un àlien.
A la Terra i a l'espai. Sí, però era porpra.
Vull lluitar contra un àlien.
M'ha sorprès que...
lluitessis contra un àlien a l'espai.
Si em comparo, soc patètic... Vaig lluitar contra un rus...
en una màquina-rinoceront.
Ei, podem rebobinar fins a "soc patètic"?
Perquè no ho ets.
Gràcies. No, sí. T'ho agraeixo. No dic que sigui patètic...
Potser és el fet de parlar-te a tu mateix, que...
Escolta, jo...
Ets... ets increïble.
Només ho has d'assimilar durant un minut.
- Sí, sí, sí. - Tu... ets increïble.
- Suposo que sí. - Ets increïble.
- Gràcies. - Ho diràs?
Necessitava sentir-ho. Gràcies.
Molt bé, nois. Concentrem-nos d'una vegada. Sentiu això?
Sí.
Què hi ha, Peter?
Què et sembla el nou jo?
Mira, si me la dones, la destruiré.
Però et deixaré viure.
No em converteixis en un assassí, Peter.
Bé, nois. Som-hi!
Ei, Max!
T'he enyorat, nano!
Molt bé, MJ, atenció!
La tinc! Tanca-ho!
- Ned, no es tanca. - Ho sé.
- Per què no es tanca? - No ho sé... Jo...
N'has tancat cap abans? No?
No. Vull dir que n'he obert alguns.
Max, Max, Max. Podem parlar un moment? Només tu i jo...
Guaiteu qui hi ha! El meu vell amic Spider-Man.
T'estic intentant salvar, Max. És el que sempre he volgut fer.
- No m'estàs intentant salvar. - Doncs sí.
Ja no em crec aquesta merda.
No et preocupis per mi. Em salvaré a mi mateix.
Crema!
Ja tinc la seva atenció, i ara què?
Obriu la gàbia!
Perquè ho sapigueu, el Llangardaix també és aquí.
Nois, comprovem comunicacions, hola.
Em cal la cura d'en Max.
Sí, hi treballo.
Peter! Em cal la cura del Llangardaix.
Entesos, entesos.
On és la caixa, Peter?
- Flint! Podem ajudar a tothom. - No m'importa!
Ho sento!
Quin fàstic!
Sento dir-t'ho, Home de Sorra. Ningú anirà a casa.
Què dimonis està passant aquí fora?
No parava de cridar-te Peter 2, Peter 2...
Ho sé, però pensava que tu eres Peter 2.
Què? Jo no soc Peter 2...
Prou de discutir. Escolteu en Peter 1.
Mireu, és evident que no som gaire bons en això!
Ho sé, ho sé. Som penosos.
Jo no sé com treballar en equip.
Jo tampoc.
Doncs jo sí. He estat en un equip, entesos?
No en vull presumir, però és així.
- Vaig estar als Venjadors. - Als Venjadors?
- Sí. - Genial!
- Gràcies. - Qui són?
Un moment, no teniu els Venjadors?
És una banda? Estàs en una banda?
No, no estic en cap banda. No, els Venjadors són...
- els herois més poderosos de la Terra... - I això com ens ajuda?
Mireu, no és important.
Tot el que hem de fer és concentrar-nos, confiar en el nostre formigueig,
i coordinar els nostres atacs, d'acord?
Sí. Bé. Escollim un objectiu.
Bé.
En traiem un cada vegada.
Ja ho tenim...
- Peter 1, Peter 2... - Peter 2.
- Peter 3. - Peter 3.
- Molt bé, fem-ho... - No, espereu, espereu, espereu!
Us estimo, nois.
Gràcies.
- Molt bé. Fem-ho. - Som-hi.
Bé, Spider-Men!
En Sandman va primer.
El duré a dins de l'estàtua.
Ens veiem al cim.
- Hola, doctor Connors. - Hola, Peter.
Peter 1!
El tinc!
Flint! T'estem intentant ajudar!
Nois, soc al cim!
Necessito la cura!
Ja va, ja va, ja va!
Només... espera...
... el teu... torn... Doc!
Ara torno!
Està bé, Flint.
Et durem a casa.
Espera't aquí.
Com l'aturem? No l'havia vist mai tan poderós.
És el reactor ARK. L'hi hem de prendre.
No me'l prendreu!
Això no funcionarà.
Bé, ho hem de fer de prop.
Peter 2 a la dreta, Peter 3 a l'esquerra. Amb mi!
Som-hi!
No està funcionant.
Molt bé. Tornem-ho a fer. Ho seguirem provant.
Molt bé. Ho tenim. Ho tinc. Ho tinc.
Tanca el portal.
Oh, no! No, no, no!
Ned, això és un llangardaix, i hauríem...
Correu!
Connors, para!
Sí.
Deixa'ls. Són meus.
No em cal la teva ajuda. Puc jo sol.
Doctor Octavius. No.
Què fas?
Treu-me'l de sobre!
Ja ho tens.
MJ!
Hem d'amagar això.
Sí.
On és?
Espera, espera, espera!
Abans de res, senyor... Doctor Strange, senyor, bé...
El pla d'en Peter està funcionant.
- Quin pla? - Els està curant!
Doctor Connors?
Benvingut de tornada, senyor.
Bé, que em mori ara mateix.
I tu acabes d'obrir un portal?
Sí, sí, senyor. Ho he fet.
Max.
Max...
No et preocupis.
- Estic fora. Buit. - N'estàs segur?
Torno a ser un ningú.
- No has estat mai un ningú, Max. - Sí, ho he estat. Sí, ho he estat.
No em veies.
Et puc dir una cosa?
Sí.
Tens una cara simpàtica. Només ets un noi.
Ets de Queens...
Tens aquest vestit...
Ajudes la gent...
Però hauries de ser negre.
Oh, company. Ho sento.
No t'hi amoïnis. Hi hauria d'haver un Spider-Man negre per aquí fora.
Maleïdes anguiles.
El poder del Sol...
al palmell de la mà.
Peter?
Otto.
M'alegro de veure't, noi.
M'alegro de veure't.
T'has fet gran.
Com estàs?
Intentant fer-ho millor.
- Strange, espera... Estem massa a prop. - Calla.
M'he passat dotze hores penjat sobre el Gran Canyó!
Ho sé, ho sé. Ho sé. Jo...
Ho sento, senyor. Vull dir...
Has anat al Gran Canyó?
- Li hauria anat bé la teva ajuda. - No, no. Està bé, està bé.
Són els meus nous amics. En Peter Parker...
i en Peter Parker. L'Spider-Man i l'Spider-Man.
Són els "jo" d'altres universos. Han vingut a ajudar.
Aquest és el mag de què us parlava.
Mira, estic realment impressionat que hagis...
aconseguit donar a tothom una segona oportunitat, noi.
Però això s'ha d'acabar, i ara.
L'Spider-Man pot sortir a jugar?
Strange, no!
No!
Estàs bé?
Sí, estic bé.
Tu estàs bé?
Gràcies, senyor Capa, senyor.
Ned!
Ned! Ei!
MJ!
Peter?
- Ned! - Peter?
Ei.
- Esteu bé? - Estem bé.
Pobre Peter.
Massa feble per enviar-me a casa a morir.
No.
Només et vull matar jo mateix.
Aquest és el meu noi.
Ella era allí...
per culpa teva...
Potser jo ho vaig enfonsar tot...
Però tu?
Tu la vas matar.
Peter?
Què he fet?
- Ets tu. - Estàs bé?
Sí, estic bé. Ja m'han apunyalat abans.
- Bé, bé, bé. - Ei.
Oh, noi.
Ei, bona atrapada.
Ho has vist?
Què? Això està passant o m'estic morint?
Sí, no, això està passant. És real.
Hi ha gent, al cel?
- Me n'he d'anar. - Sí, sí, ho tinc.
Estàs bé?
Què està passant?
Estan començant a travessar i no els podré aturar.
Hi hem de poder fer alguna cosa. No pots fer un altre encanteri?
Como la fórmula original. Abans que l'espatllés.
És massa tard. Ja són aquí.
Són aquí gràcies a tu.
I si tothom oblidés qui soc?
Què?
Venen aquí per mi, oi?
Perquè soc en Peter Parker? Llavors fes un nou encanteri.
Però aquest cop, fes que tothom oblidi qui és en Peter Parker.
Fes que tothom s'oblidi...
de mi.
No.
Però funcionaria, oi?
Sí, funcionaria.
Però has d'entendre que això significaria...
que tothom que et coneix i que t'estima...
Nosaltres...
ja no ens en recordaríem, de tu.
Com si no haguessis existit mai.
Ho sé.
Fes-ho.
Aleshores ves i acomiada't. No tens gaire temps.
Gràcies, senyor.
Digue'm Stephen.
Gràcies, Stephen.
Sí...
Encara em sona estrany.
Ja ens veurem.
Fins aviat, noi.
Em penso que això és tot. Esteu a punt de tornar cap a casa.
- D'acord. - Molt bé.
Però jo...
Gràcies.
Només volia...
Us vull dir que...
Realment no sé com dir-ho...
- Peter. - Vull que sapigueu que...
Ja ho saps.
És el que fem.
Sí, és el que fem.
Sí, és clar. He de trobar en Ned i l'MJ.
Gràcies. Gràcies. Gràcies. Gràcies.
Suposo que ens veurem.
- Ves amb compte. - Adéu.
Et fa gaire mal?
- Sí. - Ja.
Estàs bé.
Estic orgullosa de tu.
Esteu bé?
Sí, estem bé.
Déu meu! Tens sang.
- No. Estic bé. - N'estàs segura?
- Estic bé. T'ho prometo. - D'acord.
- Ho prometo. - Bé.
Ens en hauríem d'anar, oi?
Saps?
Oblidareu qui soc.
- Què? - Oblidar-te, què dius?
Està bé...
Et vindré a buscar
i t'ho explicaré tot.
Faré que te'n recordis, de mi.
Serà com si tot això no hagués passat.
Bé?
Però què passa si no funciona?
I si no funciona, i si no et podem recordar?
No ho vull fer.
Ho sé. MJ, ho sé.
Hi hem de poder fer alguna cosa.
Podem fer un pla o quelcom així? Sempre s'hi pot fer alguna cosa.
No s'hi pot fer res.
Però estarem bé.
Ho promets?
Sí, ho prometo.
Et vindré a buscar, d'acord?
Sé que ho faràs.
- D'acord. - D'acord.
Val més.
Si no ho fas, ja me n'empescaré alguna.
Ho he fet abans i ho puc tornar a fer.
Prometo que ho arreglaré.
Realment odio la màgia.
Sí. Jo també.
T'estimo.
T'estimo...
Jura'm que, si ens tornem a trobar, m'ho diràs.
És clar.
T'estimo.
Han passat unes setmanes des del desastre de l'estàtua de la Llibertat,
i els fans de l'Spider-Man continuen assegurant...
que el vil vigilante és un heroi.
Però si fos un heroi, es trauria la màscara i ens diria qui és realment.
Perquè només un covard amaga la seva identitat.
Només un covard amaga les seves autèntiques intencions.
Tinguin la seguretat, senyores i senyors,
que aquest periodista descobrirà aquestes intencions.
Passi el que passi.
Hola.
Em dic Peter Parker. No em coneixes, però jo...
Hola, em dic Peter Parker i no em coneixes, però...
Molt bé, som-hi...
- De cap manera. - És difícil de creure, oi?
Ei.
Un segon.
Et puc ajudar?
Hola...
Em dic Peter Parker.
I jo...
m'agradaria prendre un cafè, sisplau.
D'acord, cap problema, Peter Parker.
Donut per al meu company enginyer.
- Espera, què? - El MIT, són els enginyers.
La mascota.
Oh, sí, sí, sí. Segurament ho hauria de saber.
Mira't amb esperit escolar.
Digue-ho i ho negaré.
D'acord.
Peter Parker?
El cafè.
Sí, clar. Gràcies.
Estàs emocionada pel MIT?
Correcte. Sí.
Sí, estic de veritat emocionada, i és estrany...
perquè realment no m'emociono amb aquestes coses.
Esperaré una decepció.
Aleshores no estaràs realment decebuda.
Oi?
Sí. Correcte.
És que... No sé...
Per algun motiu, aquest cop ho sento diferent.
Bé.
El que...
Estàs bé?
Ja no em fa mal.
Vols res més?
No.
Gràcies.
Cap problema.
Ja ens veurem.
MAY PARKER QUAN AJUDES ALGÚ, AJUDES A TOTHOM
De què la coneixies?
Per l'Spider-Man.
- I tu? - També.
Vaig perdre un bon amic fa temps.
Em sentia així.
Fa mal, perquè se n'han anat,
i després et torna a fer mal perquè recordes el que representaven,
i et preguntes...
També ha desaparegut tot això?
No, no ha desaparegut.
Tots els qui ella va ajudar...
seguiran endavant.
Ho creus de debò?
Ho sé.
Cuida't, d'acord?
Sí. Encanta't de coneixe't.
El lloguer es paga l'1 de cada mes.
No t'endarrereixis.
4-3 Edward, li cal asssistència EMS?
Negatiu, central. Necessitem una grua de vehicles.
SOM FELIÇOS DE SERVIR-VOS
D'acord.
Bé... D'acord, em penso que ho he entès.
Estàs dient que tot aquest lloc...
està ple de...
superpersones?
T'ho està dient des de fa hores.
Molt bé, digue-m'ho un altre cop. Ho sento. Soc idiota.
Hi havia un multimilionari. Tenia un vestit de llauna i podia volar, oi?
D'acord. I hi havia un home verd molt enfadat.
- Hulk. - Hulk.
I tu que pensaves que això de "Protector Letal" era una merda de nom.
Sí, perquè ho és.
Ara explica'm un altre cop això de l'àlien porpra que estima les pedres.
Perquè t'he de dir una cosa, nano. Els àliens no estimen les pedres.
Eddie, no comencis!
Saps què els agrada, als àliens? Menjar cervells!
Perquè això és el que fan, d'acord?
Señor, ell va fer desaparèixer la meva família...
durant cinc anys.
Cinc anys?
És molt de temps.
Potser hauria d'anar a Nova York i parlar amb el tal...
Spider-Man.
Eddie! Estem borratxos!
- Banyem-nos despullats! - No crec que ho haguem de fer.
Senyor, ha de pagar el compte.
Què passa? No!
No, si acabem d'arribar!
No, un altre cop no!
I se'n va.
Sense pagar, sense propina, sense res.
No facis l'encanteri.
És massa perillós.
Per què?
Hem alterat l'estabilitat de l'espai-temps.
El multivers...
és un concepte del qual sabem ben poc.
La teva profanació de la realitat...
no quedarà impune.
Era l'única manera.
Però no vaig voler mai que tot això passés.
Wanda...
Bé, sabia que tard o d'hora apareixeries.
He comès errors...
i hi ha hagut gent ferida.
No soc aquí per parlar de Westview.
Aleshores, per què?
Necessitem que ens ajudis.
Amb què?
Què en saps, del multivers?
Ho sento, Stephen.
Espero que ho entenguis...
L'amenaça més gran...
per al nostre univers...
ets tu.
Les coses se t'han escapat de les mans.
EL DOCTOR STRANGE TORNARÀ
[Subtítols: Pilar Sala & Alfred Sala]