Emeryville, Kalifornien
Jag uppfostrades med konst omkring mig.
Min mamma är keramiker,
och istället för att ge oss så mycket formell skolning
kastade hon åt oss verktyg.
Jag lekte med pennor och filtpennor och målarpenslar
och visste redan vid mycket unga år
att jag antingen ville bli konstnär eller lärare,
och så blev det också.
EN DAG PÅ DISNEY
Jag heter Tia Kratter.
Jag har jobbat på Pixar i 26 år.
Chef, Konst & Filmutbildning
1980 fick jag jobb som bakgrundsmålare
vid Walt Disney Feature Animation.
Första filmen jag jobba på var Micke och Molle.
Sen flyttade jag upp hit till Bay Area.
Disney skickade bakgrunder och jag målade dem hemma.
Jag jobbade på några fina Disneyfilmer: Aladdin, Skönheten, Ringaren.
1993 började man utveckla Toy Story.
Jag hade noll datorerfarenhet.
Tanken att föra ett skriftstift över en skrivplatta
och se bilden på bildskärmen var främmande för mig.
Så jag frivilligarbetade här på Pixar tills jag kunde bevisa för dem
att jag var tillräckligt bra med datorn för att bli anställd.
Jag började jobba på Toy Story som imperfektionist.
Mitt jobb var att göra saker buckliga och repiga
som hade varit perfekta i datorn.
Så jag gjorde märken på golven,
Sids skrivbord hade märken efter hammare.
Det var en stor kissfläck på Sids madrass.
Det var mina bästa insatser på Toy Story.
Att vara med i den första vågen med datoranimation
är en av mina bästa erfarenheter nånsin.
Pixar låter oss skapa ett väldigt robust program,
så att vi kan erbjuda tillväxt på många olika sätt.
Jag är glad att se er alla här.
Är ni redo att lära er måla med gouache?
-Jaha. Bra. -Ja!
Som chef för Konst och Film
är det mitt mål att utbilda Pixarer så gott jag kan.
Antingen genom att visa dem mycket film
eller visar dem olika konstprojekt direkt.
De allra första...
Och målet är att utveckla en bättre blick
så att vi kan göra fler härliga filmer.
Försök att inte låta penseldragen synas.
Förresten har jag gömt den svarta färgen,
-så ni måste använda andra. -Varför?
En bit i taget försöker jag hjälpa dem att få självförtroende
i det de gör, och det gör dem mer tillfredsställda.
Pixar låter mig bjuda in vem som helst till lektionerna.
Inte bara våra regissörer. Inte bara artisterna eller story-gänget.
Vi har en salig blandning med folk som kanske inte skulle känna varandra annars.
Det får dem bort från datorerna och låter dem använda händerna,
och det bygger kamratskap och lagkänsla.
Det verkliga målet är att låta folk helt tappa bort tiden
och njuta av det de gör.
Perfekt. Jättebra.
Sinnet för humor är kanske det allra viktigaste.
Det är så lätt att låta sig fångas av stress och deadlines.
Det är nyttigt att slå ut med armarna och säga:
"Det här är bara en animerad film."
Och jag vet att folks liv blir berikade när vi släpper en riktigt bra film.
Men jag vill inte ta oss på för stort allvar.
Det vore löjligt.
-Jag ska ta fram en fuskbricka. -Tack.
En sak jag gör första april varje år är att sluta på Pixar.
Jag hittar på ett urlöjligt skäl för att sluta
och skickar massmejl till hela företaget.
I början var det 30-40 personer som gick på det,
inklusive Steve Jobs, som gick på det tre gånger.
-Det har varit ett kul sätt... -Utmärkt?
...att hålla stämningen lätt här, vilket jag tycker är jätteviktigt.
När jag var 50 tänkte jag jobba här tills jag var 70.
Jag tror fortfarande att jag kan jobba till 70.
Min stora förhoppning är att få bestämma tidpunkt.
Och om jag får göra det...
...kommer jag att sluta på första april.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson