Jeg voksede op med kunst overalt omkring mig.
Min mor er keramiker,
og i stedet for at give os masser af formel træning
kastede hun bare værktøj efter os.
Jeg legede med blyanter og tusser og pensler,
og jeg vidste fra en meget, meget tidlig alder,
at jeg enten ville være kunstner eller lærer,
hvilket gik ganske godt.
EN DAG HOS DISNEY
Jeg er Tia Kratter.
Jeg har arbejdet her hos Pixar i 26 år.
Leder, kunst- og filmuddannelsen
I 1980 fik jeg et job som baggrundmaler
hos Walt Disney Feature Animation.
Den første film, jeg arbejdede på, var Mads og Mikkel.
Så flyttede jeg herop til The Bay Area.
Disney sendte mig baggrunde, og jeg malede dem hjemmefra.
Jeg har arbejdet på nogle store film: Aladdin, Skønheden, Klokkeren.
I 1993 kom Toy Story i udvikling.
Jeg havde absolut ingen computererfaring.
Idéen om at sætte en pen ned på en tablet
og så se det dukke op på en skærm var fremmed for mig.
Så jeg var frivillig her hos Pixar, indtil jeg kunne bevise,
at jeg var dygtig nok til at male på computer til at blive ansat.
Jeg begyndte at arbejde på Toy Story som en "uperfektionist."
Mit job var at rode rundt og slå til ting,
som var lavet så perfekt af computeren.
Måske gav jeg gulvet nogle skomærker.
Sids skrivebord blev dækket af hammermærker.
Sids madras havde en stor tisseplet.
Det var mit bedste arbejde på Toy Story.
At være en del af den første bølge af CG-animering
er en af de største oplevelser, jeg nogensinde har haft.
Pixar investerer i at lade os skabe et meget robust program,
så vi kan give folk mange forskellige muligheder for læring og vækst.
Jeg er glad for, at I er her.
Er I klar til at lære at male med gouache?
-Ja. Godt. Okay. -Ja!
Som leder for Kunst og Film
er mit mål at uddanne Pixarianerne så godt, jeg kan,
enten ved at vise dem masser af film
eller bringe dem i fysisk kontakt med diverse kunstprojekter.
Alt har til formål at udvikle et bedre øje,
så vi kan lave flere smukke film.
Se, om I kan vise jeres penselstrøg.
Forresten har jeg skjult den sorte maling,
-så I er nødt til at bruge farve. -Hvorfor?
Lidt efter lidt er målet, at de opnår selvtillid
i det, de gør, hvilket vil gøre dem gladere.
Pixar har givet mig lov til at invitere alle med til timerne.
Ikke blot instruktørerne. Ikke blot tegnere og historiefortællere.
Vi har en stor blanding af mennesker, som ellers ikke kender hinanden.
Det får dem væk fra deres computere, og det lader dem bruge deres hænder,
og det opbygger kammeratskab og moral.
Det sande mål er at lade folk fuldkommen miste tidsfornemmelsen
og nyde det, de laver.
Perfekt. Det er så godt.
En humoristisk sans er muligvis det vigtigste.
Det er virkelig nemt at fortabe sig i stress eller deadlines.
Det er virkelig sundt at slå armene ud og sige,
"Det her er en animationsfilm."
Jeg ved, at det beriger folks liv, når vi laver en virkelig god film.
Men vi bør ikke tage os selv for seriøst.
Det ville være fjollet.
-Jeg tager et snydeark med. -Tak
Noget, jeg gør som aprilsnar hvert år, er at sige op hos Pixar.
Jeg finder på en komplet latterlig grund til at sige op,
og så sender jeg en e-mail ud til hele virksomheden.
Første gang, jeg gjorde det, var der 30-40 mennesker, der bare tog det til sig,
inklusive Steve Jobs, som troede på det tre forskellige gange.
-Det har været en sjov måde... -Fremragende!
...at holde humøret let, hvilket jeg synes er vigtigt.
Da jeg var 50, troede jeg, jeg ville arbejde her, indtil jeg blev 70,
Jeg tror stadig godt, jeg kan klare det til 70.
Mit store håb er, at jeg får lov at bestemme.
Hvis jeg får lov at bestemme...
...så ved jeg, at jeg siger op den 1. april.
Tekster af: Jonas Kloch